ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8826/24 Справа № 189/1516/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Халаджи О. В.
суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,
секретар Піменова М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Степанова О.С.)

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» Христян О.М., та подала апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.
Мотивує скаргу тим, що звертаючись до суду з позовом, Банк просив розглядати вказану справу за його відсутності, подавши відповідне клопотання, визначившись таким чином із своєю участю у справі.
Наголошує на тому, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив з якою метою представник позивача повинен був з`явитися до суду особисто.
ОСОБА_2 просила ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні  ОСОБА_2  доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Еланський О.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.3 ч.1ст 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідання повторно не з`явився у судове засідання та не надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина 2 статті 211 ЦПК України).
Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України підставою залишення позову без розгляду є повторна неявка належним чином повідомленого позивача у судове засідання, відповідно законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Близький за змістом висновок сформульований у постановах Верховного Суду: від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956 св 22), від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22 (провадження № 61-6264 св23).
Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (див.: постанову Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц (провадження № 61-17140 св 21)).
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з даним позовом до суду, представником Банку було долучено клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.78).
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року у вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 07 липня 2023 року.
07 липня 2023 року розгляд справи було відкладено через року розгляд справи було відкладено на 24 серпня 2023 року.
24 серпня 2024 року розгляд справи було відкладено через видалення судді до нарадчої кімнати та відкладено розгляд справи на 27 вересня 2023 року.
27 вересня 2023 року у зв`язку із видаленням головуючого судді в нарадчу кімнату, розгляд справи було відкладено на 09 жовтня 2023 року.
Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2023 року явку АТ КБ «ПриватБанк» визнано обов`язковою та відкладено розгляд справи на 08 листопада 2023 року о 11 годину 30 хвилин.
В подальшому розгляд справи було відкладено на 10 січня 2024 року, однак в матеріалах справи відсутні довідки про причину відкладення та протоколи судових засідань.
Матеріалами справи встановлено, що 12 січня 2024 року на електронну пошту суду першої інстанції від представника Банку надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ( а.с.138).
Також встановлено, що 01 березня 2024 року представником Банку було повторне подано клопотання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с.140).
Ухвалою судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2024 року ОСОБА_3 , дану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи на 29 квітня 2024 року.
29 квітня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 27 травня 2024 року.
27 травня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 26 червня 2024 року.
26 червня 2024 року через неявку представника позивача розгляд справи було відкладено на 22 липня 2024 року.
22 липня 2024 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду.
Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має з`являтися в судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду.
Така правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05.06.2020 р. у справі № 910/16978/19.
Оскільки позивач при зверненні у суд із позовом просив розглянути справу без його участі у випадку неявки представника у судове засідання, про що зазначено як в окремому клопотанні долученої до позовної заяви, так і в прохальній частині позову і у зв`язку з наявністю ухвали суду про визнання обов`язковою явкою позивача у судове засідання не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Також слід наголосити на тому, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання представника позивача від 12.01.2024 року та від 01.03.2024 року про участь судовому засіданні в режимі відео конференції, а тому у даному випадку посилання суду першої інстанції на ту обставину, що представник позивача зловживає процесуальними правами є безпідставними, оскільки саме суд не сприяв тому, що б представник позивача брав участь у судових засіданнях.
Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки залишив поза увагою зазначені вище обставини. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених частиною 1 статті 379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2024 рокускасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                О.В. Халаджи

                                                                               Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта

Повний текст судового рішення складено 26 вересня 2024 рік.

Головуючий-суддя                                                                 О.В. Халаджи