УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

01 серпня 2024 року  
м. Київ
справа №440/15033/23
адміністративне провадження №К/990/28473/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Стародуба О.П. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року
у справі №440/15033/23
за позовом Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз"
до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про визнання протиправним та скасування розпорядження,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року Приватне акціонерне товариство "Кременчукгаз" звернулося до адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просило визнати протиправним та скасувати Розпорядження "Про усунення порушень ПрАТ "Кременчукгаз" від 22 червня 2023 року №169-р в частині зобов`язання Приватне акціонерне товариство "Кременчукгаз" усунути порушення вимог законодавства та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 лютого 2017 року, а саме:

- пункту 2.1 Ліцензійних умов в частині здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України "Про ринок природного газу" чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу - до 01 серпня 2023 року довиконати заходи зі встановлення населенню 5434 одиниць індивідуальних лічильників газу на загальну суму 12404,50 тис. грн (без ПДВ);

- підпункту 27 у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах визначених договорами транспортування природного газу - до 02 жовтня 2023 року здійснити розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані у 2021-2022 роках послуги транспортування, зокрема погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року скасовано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - скаржник, НКРЕКП) 22 липня 2024 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадках: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02 грудня 1997 року №671/97-ВР (далі - Закон №671/97-ВР), підпунктів 1.2 2.1, 2.2 Глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року №201 (далі - Ліцензійні умови №201), пунктів 3.2, 6.9 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 року №44 (5) (далі - Регламент №44 (5)).

У касаційній скарзі відповідач вказує на відсутність висновку та просить сформувати Суд правову позицію щодо аналогічного застосування положень пункту 2.1 Ліцензійних умов №201, тобто забезпечення встановлення лічильників газу для населення, що проживають у квартирах та приватних будинках, в яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, та підпункту 21 пункту 2.2 Ліцензійних умов №201 щодо виконання плану розвитку газорозподільної системи; та чи пов`язане невиконання плану розвитку (інвестиційної програми) з порушенням вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу".

Скаржник вважає, що невиконання позивачем плану розвитку (інвестиційної програми) не пов`язане з порушенням вимог Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", що не було встановлено судом апеляційної інстанції, оскільки оскаржувані позивачем зобов`язання усунути порушення (до 01 серпня 2023 року довиконати заходи зі встановлення населенню 5434 одиниць індивідуальних лічильників газу на загальну суму 12404,50 тис. грн (без ПДВ) та до 02 жовтня 2023 року здійснити розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані у 2021-2022 роках послуги транспортування, зокрема погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України") стосуються виключно порушення ним вимог пункту 2.2 Ліцензійних умов, та не стосуються пункту 2.1 Ліцензійних умов №201.

Відповідач вважає нерелевантним до даних правовідносин висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01 березня 2021 року у справі №640/20494/19 та застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, оскільки правовідносини у цій справі стосувалися накладення санкцій на позивача за недотримання вимог Закону України "Про засади державного нагляду у сфері господарювання", а висновок сформований на підставі застосування положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", які, в свою чергу, не можуть бути застосовані в межах справи №440/15033/23.

Скаржник також вважає, що суд апеляційної інстанції, всупереч положенням статті 141 Закону №671/97-ВР, визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що через існування об`єктивних і незалежних від нього обставин (обставин непереборної сили) та інших обставин, що мають істотне значення, Приватне акціонерне товариство "Кременчукгаз" неспроможне здійснити заходи щодо встановлення населенню 5424 одиниць індивідуальних лічильників газу на загальну суму 12404,50 тис. грн. (без ПДВ).

Водночас НКРЕКП вважає, що обставини непереборної сили мають підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21. Однак такі доказі до відповідача та суду надані не були. Посилання позивача на "об`єктивну неможливість" встановити лічильники газу є необгрунтованим, так як зазначена обставина залежить виключно від кадрової політики Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз" та не може вважатись форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) та не відповідає критеріям, визначеним у пункті 6.9 Регламенту, та є суб`єктивною обставиною, яка не може свідчити про неможливість виконання Товариством своїх зобов`язань.

Разом з цим, відповідач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1.2 Ліцензійних вимог в сукупності з підпунктом 27 пункту 2.2 Ліцензійних умов №201 та просить Суд сформувати позицію щодо необхідності дотримання ліцензійних вимог, зокрема, здійснювати розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу.

Так, станом на момент проведення перевірки, Ліцензіатом не було здійснено розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу, НКРЕКП прийнято Розпорядження №169-р, яким у строк до 02 жовтня 2023 року зобов`язано здійснити розрахунки із оператором газотранспортної системи, за надані у 2021 - 2022 роках послуги транспортування, зокрема погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".

Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що несвоєчасне здійснення розрахунків Приватним акціонерним товариством "Кременчукгаз" з оператором газотранспортної системи є порушенням вимог підпункту 27 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах, визначених договором транспортування природного газу.

В свою чергу, на думку НКРЕКП, суд апеляційної інстанції необґрунтовано зазначив, що оскаржуване Розпорядження №169-р у частині здійснення розрахунків із оператором газотранспортної системи за надані послуги транспортування у строки та на умовах визначених договорами транспортування природного газу - до 02 жовтня 2023 року здійснити розрахунки із оператором газотранспортної системи за надані у 2021-2022 роках послуги транспортування, зокрема погасити заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"), є протиправним, оскільки зазначена в Акті №256 сума заборгованості позивача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (вартість добового небалансу) виникла не з вини Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз", підлягає уточненню та врегулюванню в суді (справа №917/1282/22), і не підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, не утворює порушень в сфері Ліцензійних умов (підпункту 27 пункту 2.2 Ліцензійних умов №201).

В даному випадку скаржник вважає, що Розпорядження №169-р не містить конкретних сум, які позивач має сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України". До того ж у справі №917/1282/22 відсутнє рішення суду, яким би було підтверджено неправильний розрахунок. При цьому позивач не може обирати, яких вимог Ліцензійних вимог йому дотримуватися, а яких ні.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржника, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року, з метою з`ясування правильності застосування судом апеляційної інстанцій положень статті 141 Закону №671/97-ВР, підпунктів 1.2 2.1, 2.2 Глави 2 Ліцензійних умов №201, пунктів 3.2, 6.9 Регламенту №44 (5) та перевірки необхідності врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 січня 2022 року №904/3886/21, також з метою формування відповідних правових висновків Верховним Судом.

Верховний Суд також зазначає, що справа має значний суспільний інтерес, а перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування коштів на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі №440/15033/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Кременчукгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження.

2. Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/15033/23.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя -доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    О.П. Стародуб

                                                                                                    В.М. Шарапа