ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2096/24 Справа № 171/1134/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваль Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Кулініч Ю.А., за участю захисника Давидової Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Давидової Н.О. на постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови,  ОСОБА_2 12.05.2024 р. о 21.10 годині в м.Апостолове, по вул. Робоча керував ТЗ Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
В апеляційній скарзі захисник Давидова Н.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що строк на апеляційне оскарження нею пропущено з поважних причин, оскільки вперше вона звернулась з апеляційною скаргою у встановлений законом строк, однак до апеляційної скарги помилково не були долучені документи, на підтвердження її повноважень. Постанову вважає необґрунтованою та винесеною без застосування необхідних норм матеріального та процесуального права. Вказує, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. ОСОБА_2 є громадянином Грузії, не розуміє українську мову. Протокол про адміністративне правопорушення складений без залучення свідків, перекладача та захисника, та до нього не додано жодної копії документу, який би посвідчував особу ОСОБА_3 . Вважає, що внаслідок істотного порушення працівниками поліції права ОСОБА_2 на захист, зокрема щодо забезпечення перекладача, суд не мав права визнавати наявні у справі матеріали допустимими доказами.
Перевіривши матеріали справи, вислухавши думку захисника, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_2 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами.
Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 490840 від 12.05.2024 року, згідно якого 12.05.2024 р. о 21.10 годині в м.Апостолове, по вул. Робоча, ОСОБА_2 керував ТЗ Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя), на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Рапортом поліцейського СРПП ВП № 8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого 12.05.2024 року о 21:10 год. під час несення служби наряду ГРПП ВП № 8 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області в м. Апостолове по вулиці Робоча був зупинений автомобіль Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 . Під час спілкування та перевірки документів у ОСОБА_2 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. ОСОБА_2 було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку на місці зупинки для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у медичному закладі, на що останній відмовився. 
Актом огляду на стан сп`яніння, в якому зазначена відмова ОСОБА_2 від проходження огляду; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі – Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності  ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. 
Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП. 
Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення. 
Оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
       В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення.         Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.
       Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
       Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
       В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
       Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений уповноваженою на те особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами.
Протокол власноруч підписаний ОСОБА_3 . Будь яких зауважень останнім до протоколу не вносилось. В протоколі ОСОБА_2 зазначив, що згоден з правопорушенням. Підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
Як убачається з долученого до протоколу відеозапису, ОСОБА_2 підтвердив факт вживання алкоголю та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_2 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача. Під час роз`яснення прав ОСОБА_2 в повній мірі розумів працівника поліції, жодних клопотань, в тому числі про надання йому перекладача та захисника, не заявляв.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення права ОСОБА_2 на захист, оскільки останній є громадянином Грузії та не розумів українську мову, спростовуються долученим до протоколу відеозаписом та розцінюються апеляційним судом як спосіб захисту. З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 має місце проживання на території України.
Статтею 16 КУпАП передбачено, що іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. 
Посилання в апеляційній скарзі на незалучення свідків на увагу не заслуговують, оскільки залучення свідків передбачено у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Доводи про недолучення до матеріалів справи документів, які посвідчують особу ОСОБА_2 на увагу не заслуговують, оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.
Згідно матеріалів справи, особу ОСОБА_2 було встановлено за паспортом № НОМЕР_2 , копію якого захисник долучила до апеляційної скарги, та посвідченню водія № НОМЕР_3 , яке було вилучено у ОСОБА_2 та замість якого видане тимчасове посвідчення НОМЕР_4 .
Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.
Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити захиснику Давидовій Н.О. строк на апеляційне оскарження постанови судді.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя