ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/5564/21  Номер провадження 22-ц/814/2227/24	Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючої судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І., 
розглянувши в м.Полтаві  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» про захист прав споживачів і визнання недійсним кредитного договору
за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»
на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року, прийнятого під головуванням судді Блажко І.О. в м.Полтаві,-
в с т а н о в и в :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про захист прав споживачів.
Вказувала, що 22.10.2020 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та нею укладений кредитний договір за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації позивача із виккористанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Кредитний договір укладений строком на 21 день.
Сума кредиту складає 10000 грн.
У грудні 2021 року позивач подала заяву про заміну відповідача його правонаступником- ТОВ «Факторинг Партнерс», у зв`язку з чим уточнила свої позовні вимоги.
Зазначала, що встановлений у договорі розмір процентів та пені перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором.
Вважає, що пункти 4, 11.1, 11.2, 14 кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування, що становить до 730% на рік, а також право кредитодавця на кожен 10й день існування прострочення, нараховувати штраф у розмірі 10% суми кредиту, однак у цілому не більше 50% суми кредиту, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Стверджувала, що станом на день подання позову позивачем були сплачені проценти за користування кредитом 07.12.2020 року у розмірі 5000 грн. 21.11.2020 року - 2400 грн., 11.11.2020 року - 2000 грн., а сума до закриття кредиту становить 20600 грн. Тобто загальний розмір нарахованих процентів та неустойки складає 200% від суми кредиту, що підтверджується інформацією, яка міститься в особистому кабінеті позичальника.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2021 року задоволено заяву представника позивача та замінено у справі №645/5564/21 відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» його правонаступником - ТОВ «Фактринг Партнерс».
Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Боденко Дмитро Олександрович до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору задоволено повністю.
Визнано недійсним пункти 4, 11.1, 11.2, 14 кредитного договору від 22 жовтня 2020 року №0517-8696, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит фінанс» і ОСОБА_1 .
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» на користь держави судовий збір у розмірі 2270 грн.
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.02.2024 року заяву ТОВ«Факторинг Партнерс» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. 

Рішення оскаржило ТОВ «Факторинг Партнерс», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Вважають, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, у тому числі відсоткові ставки і порядок їх нарахування за користування грошовими коштами.
       Вказують, що районний суд визнавши недійсним, зокрема п.4 договору, зробив кредитний договір безпроцентним, що суперечить вимогам ст.1048, 1054 ЦК України та ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність».
       Зазначає, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, зокрема, в частині підписання кредитного договору, що не заперечується позивачем та свідчить про погодження сторонами його істотних умов.
       
Звертають увагу, що відповідач не звертався з позовною заявою та з відповідним розрахунком її заборгованості, підписаним керівником кредитодавця, до суду про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 . Тому, вважають висновок суду про те, що «Загальний розмір нарахованих процентів та неустойки складає 200% від суми кредиту» є передчасним.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.10.2020 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір за допомогою веб-сайту шляхом ідентифікації позивача із виккористанням ним електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Кредитний договір укладений строком на 21 день. Сума кредиту -10000 грн.
У пункті 1 кредитного договору зазначено, що кредитодавець надав позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити нараховані комісію та проценти за користування кредитом.
Умовами договору визначено :
- п.4 протягом строку кредиту, фіксована процентна ставка складає 2% (два відсотка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730%;
- п.11 якщо кредитний договір не було пролонговано відповідно до п.14 кредитного договору, у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений пунктом 2 Кредитного договору:
11.1Позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за частиною другою статті 625 ЦК України у розмірі 2% (два відсотки) за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730%. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 200% від суми кредиту;
п.11.2. Кредитодавець має право на кожен 10й (десятий) день існування прострочення, включаючи день виникнення та погашення прострочення, нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) суми кредиту, однак у цілому не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) суми кредиту (з врахуванням сплачених штрафів за строк користування кредитом);
-п. 14 Позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 кредитного договору, на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені правилами, але не більше 4 (чотири) пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від неповерненої суми кредиту за кожен день користування.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що встановлений у договорі розмір процентів та пені перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, є явно завищеним, не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором
Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що штраф у розмірі до 50% суми кредиту, а також проценти за кожен день користування у розмірі 2% від непогашеної суми кредиту, річна ставка становить 730%, що підтверджує незаконність закріплення в оспорюваному договорі такого розміру штрафу та процентної ставки, що є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання (прострочення) виконання зобов`язань позичальником.
Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).
За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 цього ж закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.
У Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року     № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22,   23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-40цс13 зроблені такі висновки: «Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві».
Оспорюваний договір було укладено в електронній формі за допомогою веб-сайту та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Факт укладення даного договору, отримання кредитних коштів та часткового виконання позивачем своїх зобов`язань визнано та підтверджено сторонами.
Відповідно до п.16 договору позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Кредитного Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема. частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9  Закону України «Про споживче кредитування», та забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
В матеріалах справи також є Паспорт споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, з якою ОСОБА_1 була ознайомлена про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором (паролем) А226. Копія Паспорту нею додана до позовної заяви.
На думку позивача умови визначені пунктами 4, 11.1, 11.2, 14  договорує несправедливими у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Однак, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Крім того, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст.1048,1056-1 ЦК України, відповідно вони не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.
Позивач підписуючи договір була ознайомлена з його умовами, відповідно розуміла їх зміст та розмір процентів, та надала свою згоду на отримання кредитних коштів.
Так, в п.3 договору зазначений графік платежів, в якому термін платежу зазначено 11.11.2020 року: сума кредиту- 10 000грн., нараховапні проценти - 4 200 грн., разом до сплати - 14 200 грн. 
Суду не надано доказів, що відповідач покладає на позивача обов`язок сплачувати борг в більшому розмірі.
Оскільки сума кредиту незначна і відповідно позивач, детально ознайомившись з умовами договору, мала змогу зрозуміти, що розмір відсотків на пряму буде залежати від строку за який вона поверне кредит, у суду відсутні підстави визнавати несправедливими умови договору, щодо встановлення розміру відсотків за користування кредитом.
Переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору, існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено.
Відтак, позивачем не доведено, а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства.
Також не можна вважати, що визначений умовами кредитного договору розмір штрафу не відповідає приписам п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зазначені норми законодавства стосуються прав кредитора отримати компенсацію за порушення зобов`язань з боку споживача (у тому числі одноразову - штраф), а в даному випадку мова йде про відповідальність споживача за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, яка не є сталою величиною, так як розраховується з урахуванням тривалості наявного прострочення, яка може бути недостатньою для висновків про такий розмір коштів, що має сплатити позичальник, який перевищить 50 відсотків суми отриманого кредиту.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 07.02.2022 р. у справі № 758/2575/17, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19; від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Тобто, судова практика у цій категорії справ є усталеною.
Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що під час укладення оспорюваного договору вона не була ознайомлена з усіма його умовами. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про несправедливість умов кредитного договору чи наявність положень, які б вводили позивача в оману щодо змісту правочину та наслідків його невиконання.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задовольнити.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 листопада 2023 року скасувати,   ухваливши нове рішення.
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» про захист прав споживачів і визнання недійсним кредитного договору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19.07.2024 року.

Головуюча суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 С.Б. Бутенко
                                                                                                                     Л.І. Пилипчук