КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 759/8156/24
провадження № 33/824/3183/2024 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04  липня   2024 року                                                                                                м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Халепчук Д. С. 
 
розглянувши у відкритому  судовому  засіданні  апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нечваля Яна Вадимовича на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року в складі судді Косик Л. Г., в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого  за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
 
встановив:
 
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,  та  накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
09 травня 2024 захисник   ОСОБА_1 - адвокат Нечваль Я. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наявними в  матеріалах справи  доказами  не  підтверджується  наявність  в діях   ОСОБА_1 складу  адміністративного   правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Крім того,  недопустимим   є доказ, який одержано  з порушенням  встановленого  законодавством  порядку.  
Працівники  поліції під час складання  протоколу взагалі не  роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені  ст. 268  КУпАП, що  підтверджується   наявним в матеріалах справи  відеозаписом.   При цьому  той факт,  що ОСОБА_1 не підписав  протокол, жодним чином не  звільняє  працівників поліції  від обов`язку  роз`яснення   вказаних прав.
Відповідно до  ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
В судове засідання   ОСОБА_1   та його захисник - адвокат Нечваль Я. В. повторно не  з`явились, про  день, час та місце  розгляду справи  повідомлялись  судом  апеляційної інстанції  належним чином. 
Клопотання   захисника ОСОБА_1.  - захисника Нечваль Я. В. про  відкладення  розгляду справи   у зв`язку з  тим, що  він не  матиме  можливість   взяти участь  у судовому  засіданні, призначеному  на  04.07.2024,  оскільки  з 01.07.2024  до  07.07.2024  він  буде перебувати у відпустці  у зв`язку з  сімейними обставинами,  задоволенню  не  підлягає.    
При цьому  суд враховує,  що  неявка захисника Нечваля Я. В.   в судове  засідання є повторною. Судом апеляційної інстанції 20 червня  2024 року вже було задоволено  клопотання  захисника Нечваля Я. В. про відкладення  розгляду справи, призначеному  на  20.06.2024 о  10.00 год., у зв`язку з участю  в  судовому  засіданні у Печерському  районному  суді  м. Києва.      
Доказів  того,  що   сімейні обставини,  якими була  викликана  необхідність адвоката  Нечваля  Я. В.   взяти відпустку,  носили винятковий характер,  суду надано  не  було.   
Відповідно  до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд повідомив про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу,- адвоката Нечваля  Я. В. , а  також особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,-   ОСОБА_1   не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання. 
За відсутності доказів   поважності   причин  неявки вказаних осіб  в судове засідання,  апеляційний суд  дійшов висновку про  можливість  розгляду справи в їх відсутність.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні  в матеріалах справи докази та переглянувши відеозапис, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню  з огляду на  таке. 
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися  Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь  і гідність  інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно  до  вимог  ст. 252  КУпАП   орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно  до  вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол  про адміністративне правопорушення і відомості, які відображені в ньому є лише одним із доказів, на підставі яких суд, в ході розгляду справи, встановлює наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення. При цьому, джерела доказів, перелік яких вказаний в ст. 251 КУпАП, дає можливість суду оцінити кожен з доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно  до  змісту протоколу  про  адміністративне  правопорушення   серії ААД №510954, 13 квітня  2024  року  о 22 год. 45 хв., в   м. Києві по вул. Василя Стуса, 35, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla,  днз НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного  сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження  огляду на визначення стану  сп`яніння  на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил  дорожнього  руху,  за  що  передбачена  відповідальність   ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як пояснив ОСОБА_1   в суді  першої інстанції,  13 квітня  2024 року  він  був зупинений за  керування  без   ввімкненого  ближнього світла.  Він  був дуже змучений, з високим тиском, у нього  хворі  ноги. В подальшому  він  поїхав у диспансер, де пройшов  освідчення  на  алкоголь, якого  у нього  виявлено  не  було.
На  підтвердження  вказаної обставини надав  висновок  щодо  результатів  огляду  з  метою  виявлення  стану  алкогольного, наркотичного  чи іншого  сп`яніння  або перебування  під впливом   лікарських препаратів,  що знижують   увагу  та швидкість  реакції, складений лікарем   КНП  "Київська міська наркологічна  клінічна  лікарня  "Соціотерапія"    14 квітня  2024 року про те, що   14.04.2024  о  22 год. 05 хв.   ОСОБА_1 був оглянутий лікарем  на підставі його  заяви,  ознак  сп`яніння   у нього  виявлено  не  було. 
Суд першої інстанції,  проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 510954 від 13.04.2024 року, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій від 13.04.2024 року та відеозапис, який міститься на компакт-диску, дійшов  висновку про  наявність  в діях  водія ОСОБА_1   складу  адміністративного  правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд  погоджується  з висновком  суду  першої інстанції,  оскільки  він  відповідає обставинам справи  та зібраним по справі доказам. 
Суд першої інстанції  дійшов правильного  висновку,  що дані  відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини, викладені у протоколі.
При цьому судом  першої інстанції  надано  належну правову оцінку  висновку  КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» №001490 від 20 квітня 2024 року, як неналежному доказу по справі. 
Відповідно до ст. 268 КУпП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
На ту обставину,  що  ОСОБА_1 працівниками поліції  не  було    роз`яснено  його прав,  які  передбачені  ст.268 КУпАП, останній  в суді  першої інстанції  не  посилався. 
При цьому ОСОБА_1 було забезпечено   право  на ознайомлення   з матеріалами справи,  надання  пояснень, доказів,   отримання   юридичної допомоги  адвоката  при розгляду справи  в суді.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина  ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винності особи одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  апеляційної скарги  з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  особи    від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях особи  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду  першої  інстанції без змін.
 Керуючись ст. 294 КУпАП суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Нечваля Яна Вадимовича залишити без задоволення. 
Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 Г. М. Кирилюк