справа №991/7934/24
провадження №1-кс/991/8300/24

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України
«04» вересня 2024 року                                                                м. Київ
Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчої судді  ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива у кримінальному провадженні №52024000000000171 від 11 квітня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
На розгляд судді Вищого антикорупційного суду надійшла заява слідчої судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива НАБУ, що полягає у нерозгляді клопотання про проведення слідчих дій (в порядку ст. 220 КПК України) у кримінальному провадженні №52024000000000171 від 11 квітня 2024 року.
Заява про самовідвід подана на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України та обґрунтована тим, що у період з 04 липня 2022 року по 04 серпня 2023 рік ОСОБА_3 обіймав посаду помічника ОСОБА_4 , як слідчої судді, що, на її переконання, обумовлює необхідність виключення як у учасників справи, так і будь-якого іншого стороннього спостерігача будь-яких сумнівів щодо її безсторонності при прийнятті кінцевого рішення за результатами розгляду поданої ОСОБА_3 , який тепер є адвокатом, скарги.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтвердив дійсність викладених в заяві про самовідвід обставин щодо його роботи як помічника слідчої судді ОСОБА_4 та поклався у його вирішенні на розсуд суду. При цьому, послався на судову практику, в тому числі Європейського суду з прав людини, яку вважає релевантною даним обставинам, вважаючи, що сам по собі факт його попередньої професійної діяльності зі слідчою суддею ОСОБА_4 не є підставою для її самовідводу, враховуючи також те, що їх стосунки носили виключно робочий характер та не були дружніми.
Інші учасники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід, в судове засідання не з`явилися, однак, враховуючи те, що, зі змісту ч. 3 ст. 81 КПК України, присутність осіб, які беруть участь у справі при розгляді заяви про відвід/самовідвід, не є обов`язковою, суддя приходить до висновку про можливість здійснення розгляду заяви про самовідвід за відсутності учасників, які не з`явились, що не є порушенням їх прав.
Розглянувши заяву про самовідвід, суддя вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом. Можливість такого розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, а незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу/самовідводу від участі у провадженні.
Вичерпний перелік підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, передбачений ст. 75 КПК України. Зокрема, зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на який у заяві посилається слідча суддя ОСОБА_4 , слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Так, за наявності підстав, передбачених ст. 75 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1 ст. 80 КПК України).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
В цьому контексті слід зазначити, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю особи не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Суб`єктивна неупередженість вимагає, щоб суддя був вільним від особистої упередженості, персональних передсудів чи заінтересованості, вона презюмується, доки не надані докази протилежного. Доказами, які свідчать про наявність упередженого ставлення з боку судді у цьому випадку, наприклад, можуть бути конкретні факти проявів ворожнечі або недоброзичливості щодо сторін, впливу судді на розподіл справ з особистих причин тощо. Натомість об`єктивна неупередженість передбачає існування достатніх гарантій для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді з точки зору стороннього спостерігача, акцентуючи увагу на зовнішніх проявах неупередженості. 
Крім того, за сучасних умов на рівні зарубіжних законодавств також розрізняють два стандарти неупередженості суду - стандарт фактичної і стандарт видимої неупередженості, що використовуються для визначення суб`єктивної та об`єктивної неупередженості суду відповідно. Стандарт фактичної неупередженості вимагає для усунення судді від розгляду справи з`ясування наявності фактичного упередженого ставлення до сторін та наведення доказів цього. Натомість стандарт видимої неупередженості визнає достатнім для усунення судді існування сумнівів у неупередженості суду з точки зору третьої незаінтересованої особи. 
При цьому, слід зазначити, що для визнання судді упередженим достатнім є встановлення хоча б одного з двох критеріїв неупередженості - об`єктивного або суб`єктивного.
Оцінюючи наведені в заяві про самовідвід обставини, суддя вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт спільної професійної діяльності в минулому слідчої судді та адвоката, який тоді був її помічником, не свідчить про упередженість слідчої судді при розгляді поданої цим адвокатом скарги в межах кримінального провадження, однак лише в розумінні суб`єктивного критерію, адже жодних ознак упередженості слідчої судді ОСОБА_4  за цим критерієм виявлено не було.
Водночас, хоч наявність об`єктивного критерію не завжди може бути доведена на підставі конкретних доказів, на думку судді, з метою зміцнення довіри у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду, наведений факт професійного підпорядкування в минулому адвоката слідчій судді обумовлює необхідність виключення у учасників цього кримінального провадження та у будь-якого іншого стороннього спостерігача будь-яких сумнівів щодо безсторонності слідчої судді при прийнятті кінцевого рішення за результатами розгляду поданої адвокатом у даному кримінальному провадженні скарги.
За таких обставин, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення п. 1 ст. 6 Конвенції, суддя приходить до висновку, що слідчу суддю ОСОБА_4  необхідно відвести від розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність детектива у кримінальному провадженні №52024000000000171 від 11 квітня 2024 року. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву слідчої судді ОСОБА_4 про самовідвід - задовольнити.
Відвести слідчу суддю ОСОБА_4 від участі в розгляді скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність детектива у кримінальному провадженні №52024000000000171 від 11 квітня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_6