ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року 

Справа № 712/11457/19		
Провадження № 22-ц/821/982/24		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря – Винник І. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Перший відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство юстиції України, боржник: ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та посадової особи органу державної виконавчої служби,

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

В січні 2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з скаргою, в якій просила забезпечити належний судовий контроль за виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021, у справі № 712/11457/19.
Застосувати при розгляді скарги Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України.
Застосувати при розгляді скарги практику Європейського суду з прав людини як джерело права, зокрема:
рішення Європейського суду з прав людини (четверта секція) від 27 квітня 2000 року за заявою № 25704/94, у справі «К. і Т. проти Фінляндії»;
рішення Європейського суду з прав людини (четверта секція) від 24 жовтня 2018 року (остаточне) за заявою № 25612/12, у справі «Вишняков проти України»;
рішення Європейського суду з прав людини (четверта секція) від 23 липня 2019 року за заявою № 22208/17, у справі «Швець проти України»;
рішення Європейського суду з прав людини (п?ята секція) від 07 жовтня 2019 року за заявою № 12962/19, у справі «Вихованок проти України»;
рішення Європейського суду з прав людини (п?ята секція) від 17 грудня 2019 року за заявою № 7097/18, у справі «Бондар проти України»;
рішення Європейського суду з прав людини (п?ята секція) від 10 червня 2021 року за заявами № 41596/19 та № 42767/19, у справі «Ген та інші проти України».
Визнати незаконною, тобто такою, що не відповідає положенням статтей 13, 63 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження», вимогу (рішення) державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни від 16 січня 2024 року № 2648, адресовану сторонам виконавчого провадження № 68129406 - боржнику ОСОБА_2 , та стягувачу ОСОБА_3 .
Визнати факт бездіяльності державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни, що полягала у недотриманні процесуального порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, встановленого резолютивною частиною виконавчого документа та порядку, що визначений ст. ст. 2, 10, 18, 20, 63, ч. 7 ст. 64-1, ст. 75 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження 20.01.2024 з 09-00 год. до 19-00 год. 21.01.2024.
Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чорної Світлани Андріївни, яка полягає у не вжитті державним виконавцем 20.01.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 21.01.2024, співмірних заходів примусового виконання рішення та заходів забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, відповідно до ст. ст. 2, 10, 18, 20, 63, ч. 7 ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Визнати неправомірною бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондаренко Альони Миколаївни, яка полягає у відсутності належної організації сукупності (комплексу) та здійсненні виконавчих дій 20.01.2024 о 09-00 год. до 19-00 год. 21.01.2024, спрямованих на забезпечення фактичного виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021.
Визнати неправомірними бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції місто Київ Бондаренко А. М. , яка полягає у невжитті нею як керівником органу ДВС контролю за примусовим виконанням рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року відповідно до ст. ст. 2, 10, 18, 20, 63, ч. 7 ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Визнати неправомірною бездіяльність начальника управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області, як структурного підрозділу, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іщенко Марії Володимирівни, що полягає в неналежній організації через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), та фактичному не забезпеченні примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, у спосіб, встановленим резолютивною частиною виконавчого документа та за порядком, визначеним ст. ст. 2, 10, 18, 20, 63, ч. 7 ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України в частині незабезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у порядку та у спосіб, встановленому ст. ст. 2, 10, 18, 20, 63, ч. 7 ст. 64-1, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».
Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України в частині не надання державним виконавцям необхідних роз`яснень та рекомендацій з питань (порядку) примусового виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною, зокрема рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року.
Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства юстиції України в частині незабезпечення ефективного контролю за роботою структурного підрозділу, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Зобов?язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), який веде виконавче провадження № 68129406 своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії, вжити заходи примусового виконання спів мірно вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.
Зобов?язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.
Зобов?язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) здійснювати дієвий та ефективний контроль виконавчого провадження № 68129406 відкритого з метою примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірних вимогам за рішенням суду.
Зобов?язати Міністерство юстиції України організувати та проконтролювати роботу структурного підрозділу, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині забезпечення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19.
Скаргу мотивовано тим, що у провадженні Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 68129406, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 ».
Відповідно до змісту резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, дане рішення має виконуватись не одноразово, а періодично відповідно до графіка побачень між стягувачкою та малолітнім сином. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року не виконувалось у примусовому порядку державними виконавцями після відкриття виконавчого провадження.
Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України.
У даному випадку виконання рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною має виконуватись в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».
16 січня 2024 року державним виконавцем Чорною С. А. складено вимогу № 2648, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження № 68129406 на їх електронні адреси, відповідно до якої зобов?язано боржника ОСОБА_2 виконати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, а саме усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 » на треті вихідні місяця (20.01.2024 з 9-00 год. по 19-00 год. 21.01.2024) без присутності батька та з урахуванням обставин які можуть виникнути. Зобов?язано сторони виконавчого провадження № 68129406 надати письмові пояснення щодо виконання рішення яке мало відбутися 20.01.2024 з 9-00 год. по 19-00 год. 21.01.2024 на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції до 24.01.24 включно.
Скаржник вважає, що вказана вимога державного виконавця Чорної С. А. від 16 січня 2024 року була складена не в порядку, що визначений законом, а тому не є обов`язковою.
На цій стадії примусового виконання рішення складання вимоги не є обов`язковим та співмірним заходом. Співмірним заходом примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року, може бути лише такий захід, який здатний усунути перешкоди.
Фінальна позиція державного виконавця при кожному епізоді не виконання судового рішення полягала у сприйманні відмови дитини спілкуватися із матір`ю як власне волевиявлення дитини.
При цьому, державний виконавець не надав належну оцінку фактичним відносинам між дитиною та стягувачем, як і не намагалася у межах своєї компетенції встановити факт перебування малолітньої дитини під психологічним впливом боржника (батька дитини).
Заявник, маючи статус стягувача у виконавчому провадженні, також має статус законного представника малолітнього сина, а отже усвідомлює та розуміє про причини такої поведінки дитини при обставинах проведення виконавчих дій.
При цьому, навіть, якщо б дитина дійсно не бажала спілкуватися із матір?ю, констатація державним виконавцем такого факту та складання акту, не є достатньою та повною поведінкою державного виконавця для забезпечення фактичного виконання рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця та посадової особи органу державної виконавчої служби – задоволено частково.
Визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406.
Зобов`язано державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5.
В іншій частині скарги – відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що складання спірної вимоги державного виконавця від 16.01.2024 не свідчить про те, що виконавець діяв поза межами своїх повноважень, водночас судом встановлено, що винесення такої вимоги призводить лише до надання боржником письмових пояснень, проте не тягне повноцінного виконання рішення суду.
Водночас в матеріалах справи відсутні докази узгодження державним виконавцем на виконання пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 місця та часу проведення побачень стягувача з дитиною з урахуванням позицій сторін, інтересів та стану дитини.
З огляду на таке, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було вжито всіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема, встановити місце його виконання за узгодженням сторін, зокрема, поза межами постійного місця проживання дитини з батьком.
Внаслідок неповноти вказаних дій під час виконання судового рішення порушені права стягувача на дотримання встановленої законом процедури примусового виконання судового рішення.
В іншій частині з урахуванням функціональних обов`язків Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення, оскільки скаржником не наведено достатніх обґрунтувань стосовно того, в чому саме полягає бездіяльність Міністерства юстиції України в частині незабезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішення з огляду на дискреційні повноваження державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення. Крім того, оскарження бездіяльності щодо не надання державним виконавцям необхідних роз?яснень та рекомендацій з питань (порядку) примусового виконання рішень про встановлення побачень з дитиною, рішень про усунення перешкод у побаченні з дитиною, зокрема рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021, є такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Відомостей про те, чи були звернення та постанови начальника відділу про перевірку виконавчого провадження, винесені за їх результатами, суду не надано.
Крім того, судом враховано постанову Черкаського апеляційного суду від 26.02.2024, якою зобов?язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Перший відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просив суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року та постановити нове рішення, якимвідмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність працівників Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, розглядаючи вимогу ОСОБА_1 щодо визнання бездіяльності державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не прийняв до уваги, що за змістом вона (бездіяльність) полягала у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 саме за період у часі з 09.00 години 20 січня 2024 року до 19 години 21 січня 2024 року. Тобто, скаржник просила визнати бездіяльність саме у конкретно визначений період часу, а не за весь час здійснення виконавчого провадження, як це ухвалив Соснівський районний суд м. Черкаси. 
Більш того, оскаржуваною ухвалою від 24.04.2024 Соснівський районний суд м. Черкаси зобов`язав державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406, визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5.
Скаржник зауважив, що суд першої інстанції, під час винесення ухвали в частині зазначеного вище зобов`язання вийшов за межі вимог, які були заявлені ОСОБА_1 у скарзі, оскільки саме така вимога взагалі не заявлялась. На думку скаржника, враховуючи аналогію закону (щодо позовних вимог), це є порушенням вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив 

Фактичні обставини справи

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , зобов’язано  ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 ».
Відповідно до рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року, матері ОСОБА_1 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 : перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
12 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/11457/19 від 09.12.2021.
З липня 2023 року виконавче провадження здійснюється у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
09 січня 2024 року ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено заяву щодо місця примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 в якій, посилаючись на те, що у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності матері боржника – ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 фактично не проживає, організація державним виконавцем виконавчих дій, за участі стягувача та інших осіб, в межах багатоквартирного будинку не сприяє фактичному виконанню рішення, а навпаки складає додаткові складності, зокрема щодо поведінки боржника під час здійснення виконавчих дій, та що приведеним судовим рішенням, не заборонено державному виконавцю організувати виконавчі дії, у місці іншому, ніж за тим, де фактично проживає малолітня дитина, просила у подальшому організовувати виконавчі дії, за місцем знаходження Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою м. Черкаси, проспект Хіміків, 50.
16 січня 2024 року державним виконавцем Чорною С. А. складено вимога №2648, відповідно до якої зобов?язано боржника ОСОБА_2 виконати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі N712/11457/19, а саме усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради N573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 » на треті вихідні місяця (20.01.2024 з 9-00 год. по 19-00 год. 21.01.2024) без присутності батька та з урахуванням обставин які можуть виникнути. Зобов?язано сторони виконавчого провадження N68129406 надати письмові пояснення щодо виконання рішення яке мало відбутися 20.01.2024 з 9-00 год. по 19-00 год. 21.01.2024 на адресу Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції до 24.01.24 включно. Зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону україни «Про виконавче провадження» вимога виконавця щодо виконання рішень є обов?язковою на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність передбачену законом.
Відповідно до пояснень боржника ОСОБА_2 адресованих державному виконацю ОСОБА_6 20.01.2024 він відчинив двері ОСОБА_1 та ОСОБА_1 одразу спитала чому він небрав слухалку, він пояснив, що в момент її дзвінка він вмивався. Потім вона спитала чи ОСОБА_7 зібраний? Він відповів, що ні. Він покликав сина, ОСОБА_4 Підійшов він сказав «що ти від мене хочеш, я нікуди не піду». На що, ОСОБА_1 сказала: одягай ОСОБА_8 та передай мені його, на що ОСОБА_7 відповів, що нікуди не поїде, та він у неї запитав чи немає думка дитини для неї жодного значення, взагалі? На що ОСОБА_1 відповіла, що є практика Європейського суду. На що він відповів, що зустрінуться у суді та закрив двері. Зобов?язувався в подальшому виконувати рішення суду та не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з дитиною.
Судом у судовому засіданні встановлено, що 20.01.2024 під час спілкування ОСОБА_1 з боржником ОСОБА_2 за місцем його проживання з дитиною ( АДРЕСА_3 ) щодо виконання рішення, державний виконавець був відсутній.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406. Зобов?язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої.
З наданих суду копій документів виконавчого провадження, складених з початку 2024 року, які були долучені державним виконавцем вбачається, що до проведення виконавчих дій окрім Служби у справах дітей Черкаської міської ради, залучений спеціаліст в галузі дитячої психології.

       Мотивувальна частина
       Позиція Черкаського апеляційного суду
       
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення першої інстанції таким вимогам відповідає не в повному обсязі.
За змістом апеляційної скарги ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси віл 24.04.2024 оскаржується Першим ВДВС у місті Черкаси в частині того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що за змістом бездіяльність ДВС полягала у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 саме за період у часі з 09.00 години 20 січня 2024 року до 19 години 21 січня 2024 року. Тобто, визнання бездіяльності саме у конкретно визначений період часу, а не за весь час здійснення виконавчого провадження, як це ухвалив Соснівський районний суд м. Черкаси. Більш того, ухвалою від 24.04.2024 Соснівський районний суд м. Черкаси зобов`язав державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5, проте такої вимоги скаржником не було заявлено.
Тому, в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судове рішення першої інстанції переглядається апеляційним судом лише в означеній частині.
Положеннями п. 9) ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема обов?язковість судового рішення. Судове рішення є обов’язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов’язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. 
Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід’ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Положеннями ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов’язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
У відповідності до ст. 447 ЦПК України, яка регламентує право на звернення із скаргою до суду, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служи під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов’язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги – ст. 451 ЦПК України.
Частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов’язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Відповідно до ч. 4 приведеної статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 цього ж Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов’язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
У відповідності до ч. ч. 1 – 3 приведеної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, – протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Варто враховувати, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених ч. 10 ст. 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
Відповідно до п. п. 5–9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 «Виконання рішень немайнового характеру», якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.
При виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.
На загальних умовах місце виконання рішення регламентується ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» Розділу ІV «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» відповідно до ч. ч. 1 та 3 якої виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
За наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені ч. 3 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.
Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.
В постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 761/35081/16-ц (провадження № 61-10297св22) зазначено, що застосування правил частини другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, не суперечитиме правилами п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. У таких висновках Верховний Суд враховує, що у п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені цим Законом, у тому числі виконавець має дотримуватись вимог частин 1 та 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» про забезпечення побачень стягувача з дитиною у час та місці, визначеному рішенням суду. Отже, у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.
Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції.
Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.
ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.
За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 було зобов`язано ОСОБА_2  усунути ОСОБА_1 перешкоди у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 07 вересня 2018 року № 573 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4 », а саме: перші та треті вихідні місяця з 09:00 год суботи до 19:00 год неділі; у святкові дні та день народження дитини з 13:00 год до 18:00 год, без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.
В суді апеляційної інстанції представникПершого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Анісімов О. О. пояснив, що місцем виконання даного рішення у відповідності до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» є місце проживання боржника, яке одночасно є і місцем проживання сина сторін виконавчого провадження.
Отже, рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року виконується за місцем проживання боржника ОСОБА_2 .
Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
З матеріалів справи вбачається, що 09 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою (клопотанням) щодо місця примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 в якій, посилаючись на те, що у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності матері боржника – ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 фактично не проживає, організація державним виконавцем виконавчих дій, за участі стягувача та інших осіб, в межах багатоквартирного будинку не сприяє фактичному виконанню рішення, а навпаки складає додаткові складності, зокрема щодо поведінки боржника під час здійснення виконавчих дій, та що приведеним судовим рішенням, не заборонено державному виконавцю організувати виконавчі дії, у місці іншому, ніж за тим, де фактично проживає малолітня дитина, просила у подальшому організовувати виконавчі дії, за місцем знаходження Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за адресою м. Черкаси, проспект Хіміків, 50.
Отже, дана заява (клопотання) була подана ОСОБА_1 перед виконанням судового рішення від 16.07.2021 в треті вихідні січня 2024 року, а саме з 09:00 год 20 січня 2024 року до 19:00 год 21 січня 2024 року. Доказів її розгляду та результатів Першим відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чернявською М. В. при зверненні зі скаргою не надано.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, яке перебуває на примусовому виконанні, відповідно до рішення Служби у справах дітей Черкаської міської ради від 07 вересня 2018 року № 573 врегульовано питання щодо часу побачення матері з дитиною – перші та треті вихідні місяця з 09-00 суботи до 19-00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13-00 до 18-00 та визначено умову таких побачень – без присутності батька, разом з тим місце побачення стягувача з дитиною не визначено.
Як зазначалось, відповідно до п. 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 «Виконання рішень немайнового характеру», якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.
Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.
Водночас, матеріали справи не містять даних щодо розгляду приведеної заяви (клопотання) та прийняття за наслідками її розгляду відповідного рішення, хоча представник Першого ВДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) Анісімов О. О. під час розгляду апеляційної скарги і пояснив, що відповідь була надана ОСОБА_1 та, що виконання приведеного судового рішення повинно відбуватись у вихідні дні, проте Перший відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у приведені дні не працює. 
20.01.2024 зустріч  ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 відбулась за місцем проживання боржника, проте дитина від тривалого контакту відмовилась.
Звертаючись до суду з скаргою ОСОБА_1  зазначала, що державний виконавець першого ВДВС у місті Черкаси не вжив співмірних до рішення суду заходів його примусового виконання за період з09.00 години 20 січня 2024 року до 19 години 21 січня 2024 року.
Таким чином у цій справі стягувач просила визнати бездіяльність державного виконавця Першого ВДВС у місті Черкаси щодо невжиття заходів примусового виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 лише за певний період, а не за весь період здійснення виконавчого провадження № 68129406.
Також, суд апеляційної інстанції детально вивчивши зміст скарги ОСОБА_1 , не знайшов серед заявлених вимоги щодо зобов`язання державного виконавця Першого відділу ДВС міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5, на чому наголошено в апеляційній скарзі.
Визнання ж бездіяльності державного виконавця не є безумовною підставою, за відсутності відповідної вимоги, для зобов`язання державного виконавця вчинити відповідну дію. 
Стаття 13 ЦПК України визначає диспозитивність цивільного судочинства.
Так, згідно ч. 1 приведеної статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином принцип диспозитивності покладає на суд обов’язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу вимог є диспозитивним правом позивача (за аналогією заявника (стягувача)).
Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави вимог, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
За викладеного, суд не може вийти за межі заявлених вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет заявлених вимог.
Проте суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в цій справі заявник (стягувач)  ОСОБА_1  просила визнати бездіяльність державного виконавця Першого ВДВС у місті ЧеркасиЦМУМЮ (м. Київ) щодо невжиття заходів примусового виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 лише  за період з 09.00 години 20 січня 2024 року до 19 години 21 січня 2024 року, а не за весь період здійснення виконавчого провадження № 68129406, а також вийшов за межі заявлених вимог заявником (стягувачем) та зобов`язав державного виконавця Першого ВДВС міста Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Першого ВДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) підлягає частковому задоволенню, оскільки державний виконавець не вчинив всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення суду, однак не звернув увагу на період вчинення даної бездіяльності державного виконавця, докази надані в її підтвердження та на зміст заявлених заявником вимог.
З огляду на викладене, у зв’язку з тим, що судом першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено рішення при неповному з’ясуванні обставин справи, з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині – зміні в частині наведених судом правових підстав для задоволення скарги, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови з доповненням резолютивної частини оскаржуваної ухвали після слів «Визнати бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406» словами «за період з 09:00 год 20 січня 2024 року до 19:00 год 21 січня 2024 року» та скасувати в частині зобов`язання державного виконавця Першого ВДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5.
В іншій частині ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року не переглядалась.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – задовольнити частково.
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року в частині визнання бездіяльності державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 – змінити з урахуванням мотивів викладених у цій постанові, та доповнити словами «за період з 09:00 год 20 січня 2024 року до 19:00 год 21 січня 2024 року».
Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року в частині зобов`язання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 68129406 визначити час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною відповідно до пункту 5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 – скасувати.
В іншій частині ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2024 року не переглядалась.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повнй текст постанови складений 09 липня 2024 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков