ПОСТАНОВА 
Іменем України

04 липня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 394/928/23
провадження № 22-ц/4809/851/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.
за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,
учасники справи:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідач – Приватне підприємство «ТАС АГРО ЛАН»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТАС АГРО ЛАН» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2024 року у складі судді Краснопольської Л.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» (приватного підприємства «ТАС АГРО ЛАН») про розірвання договору оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позову позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після його смерті позивачі отримали спадщину, яка складається із права власності на земельну ділянку, загальною площею 5,3857 га, під кадастровим номером 3523655000:02:000:0145, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. 
Між спадкодавцем ОСОБА_3 та ПСП «Лан» був укладений договір оренди землі б/н від 20 липня 2006 року щодо передачі у строкове платне користування земельної ділянки за кадастровим номером 3523655000:02:000:0145, площею 5,39 га, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського (до перейменування Новоархангельського) району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогоспподжарського виробництва. Термін дії договору оренди 25 років. Державну реєстрацію зазначеного договору оренди землі проведено 08 серпня 2006 року у Новоархангельському відділенні Кіровоградської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №46.
Позивачі зазначали, що з метою поділу успадкованої земельної ділянки неодноразово офіційно зверталися із заявою про надання дозволу на поділ, відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності земельної ділянки, загальною площею 5,3857 га, для можливості виділення земельної ділянки у приватну власність. 01 лютого 2023 року відповідачем було надано офіційну відмову в наданні дозволу щодо поділу земельної ділянки. 
23 січня 2023 року Державним кадастровим реєстратором відділу №6 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держагеокадастру у Тернопільській області було винесено рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, на підставі ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу, абз. 4 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державний земельний кадастр».
Посилаючись на зазначені обставини, вважаючи дії відповідача протиправними позивачі просили розірвати договір оренди земельної ділянки площею 5,3857 га, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, кадастровий номер 3523655000:02:000:0145, укладений 20 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лан», який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 08 серпня 2006 року за №46.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2024 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,3857 га, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3523655000:02:000:0145, укладений 20 липня 2006 року між ОСОБА_3 та ПСП «Лан», в особі ОСОБА_4 , правонаступником якого є приватне підприємство «ТАС АГРО ЛАН», що зареєстрований в Новоархангельському відділі КРФ ЦДЗК 08.08.2006 за №46.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду приватне підприємство «ТАС АГРО ЛАН» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник позивача ОСОБА_5 вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зокрема зазначала, що в січні 2022 року позивачі вже зверталися до суду із позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, посилаючись на пункт 40 Договору оренди у зв?язку зі зміною власника.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ПСП «Лан» про розірвання договору оренди відмовлено.
Позивачами на адресу відповідача було направлено лист про надання дозволу на поділ земельної ділянки площею 5,3857 га кадастровий номер 3523655000:02:000:0145.
Представник відповідача посилалась на частину 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що поділ, об?єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об?єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за
згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Зауважила, що таким чином, законом передбачено альтернативну поведінку для законного землекористувача (орендаря) - надання чи не надання згоди на поділ земельної ділянки. Відповідач, діючи у відповідності до закону, листом від 01 лютого 2023 року, відмовив у наданні дозволу на розподіл земельної ділянки.
Представник відповідача також вважає, що позивачами було обрано неналежним спосіб захисту своїх прав. 
Вказує, що у разі якщо позивачі вважають порушеним своє право володіння землею порушеним саме через відмову у наданні дозволу на поділ земельної ділянки, вони мають право оскаржити такі дії відповідача та зобов?язати його надати дозвіл. При чому при розгляді такої справи до предмету доказування, будуть входити саме неправомірні дії відповідача та досліджуватись судом чи були дії підприємства при відмові безпідставними чи він діяв правомірно.
Вважає, що незважаючи на констатацію судом тієї обставини, що підставою для звернення до суду із позовом про розірвання договору є порушення прав позивачів щодо розпорядження ними своєю земельною ділянкою та недобросовісність дій відповідача щодо зловживання ним своїми правами відносно орендованої земельної ділянки, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки однією з підстав задоволення позову визначив істотне порушення договору оренди земельної ділянки відповідачем.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_6 зазначила, що дії відповідача є протиправними, оскільки порушуть право позивачів на володіння земельної ділянкою. Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні правовідносини між сторонами, надано належну оцінку доказам у справі, а тому рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.
Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є спадкоємцями за заповітом частки у спадщині, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 їх батька ОСОБА_3 , 1950 року народження, яка складається із земельної ділянки плрощею 5,3857 га, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради, кадастровий номер 3523655000:02:000:0145 (а.с. 12-13).
Відповідно Договору оренди 20.07.2006 між ОСОБА_3 та ПСП «Лан», в особі голови ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в Новоархангельському відділі КРФ ЦДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.08.2006, №46. Відповідно до п. 8 Договір оренди укладено строком на 25 років; відповідно п. 40 Договору передбачено, що право на орендовану земельну ділянку в разі смерті фізичної особи- орендаря переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с. 64-66).
Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру іпотек, єдиного Реєстру заборон відчудження, об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності земельна ділянка 5,3857 га, розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером 3523655000:02:000:0145 (а.с. 20-24).
Відповідно до копії технічної документації позивачі, маючи на меті припинити право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5,3857 га, розташовану на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва дійшли згоди про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності, відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на вказану земельну ділянку, для чого звернулись до ПП «Центр ДЗК» (а.с. 14-19).
Згідно відповіді № 43 від 01.02.2023 ПСП «Лан» не надало дозволу на поділ земельної ділянки загальною площею 5,39 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0145, вважаючи недобросовісною поведінку спадкоємців, померлого ОСОБА_3 , направлену на дострокове розірвання договору оренди, як можливі наслідки для ПСП «Лан» від поділу земельної ділянки (а.с. 60-61).
Рішенням про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, позивачам відмовлено у поділі земельної ділянки під кадастровим номером 3523655000:02:000:0145, через відсутність згоди на те землекористувача ПСП «Лан», з яким їх спадкодавцем було укладено договір оренди (а.с. 62-63).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення         
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Позивачі та їх представник просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що не надання згоди на поділ земельної ділянки може вказувати на недобросовісність дій орендаря і по суті нівелює гарантії дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендодавець.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно частини першоїстатті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України)
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч. 5 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 148 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 920/418/19 про розірвання договору оренди землі суд сформулював наступні висновки:
«6.17.Велика Палата Верховного Суду ще раз наголошує на тому, що реалізація позивачем належного йому права вимагати в судовому порядку розірвання договору оренди землі залежить від настання чи ненастання обставин, які зумовлюють виникнення такого права в силу положення договору чи вказівки закону і пов`язується з моментом виникнення таких обставин. Що ж до питання про наявність чи відсутність підстав для захисту права позивача у спірних правовідносинах, то вони пов`язані з існуванням чи відсутністю тих обставин, які мають наслідком зміну чи припинення відповідних договірних відносин у судовому порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 цього Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 920/418/19 наголошує, що право сторони договору звернутися до суду з вимогою про розірвання договору за наявності відповідних умов, передбачених договором чи законом, не є тотожнім праву на таке розірвання, а свідчить про наявність спору про розірвання договору, який підлягає вирішенню судом з урахуванням усіх істотних обтавин».
Згідно пункту 38 Договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року договір оренди припиняє свою дію: ??за взаємною згодою сторін; ??за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов?язків, передбачених договором, та випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, з інших підстав, визначених Законом.
Пунктом 39 Договору оренди визначено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання Договору в односторонньому порядку є причини, передбачені ЗУ «Про оренду землі».
Згідно відповіді № 43 від 01.02.2023, ПСП «Лан» не надало дозволу на поділ земельної ділянки загальною площею 5,39 га, кадастровий номер 3523655000:02:000:0145, вважаючи, що це може мати наслідком дострокового розірвання спірного договору оренди, (а.с. 60-61).
Частиною 6 ст. 79-1 Земельного кодексу передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.
Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.
Відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб.
Поведінка відповідача щодо відмови в наданні згоди на розірвання договору оренди є послідовною та не суперечливою. Право орендаря, як землекористувача на отримання того, на що він розраховував при укладенні договору оренди на певний строк, ґрунтується на нормах Закону та не суперечить умовам договору.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності - одні з керівних засад цивільно-правового регулювання суспільних відносин, які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного права або інтересу.
Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень охоплює неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що законом передбачено право ПП «ТАС АГРО ЛАН», як законного землекористувача (орендаря) щодо надання чи не надання згоди на поділ земельної ділянки. Натомість, судом зроблено необґрунтовані та безпідставні висновки щодо недобросовісної поведінки відповідача по відношеню до позивачів та порушення їх права володіння на земельну ділянку.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України,  рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подані апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий збір у розмірі 1610,40 грн.
Зважаючи, що апеляційна скарга ПП «ТАС АГРО ЛАН» підлягає задоволенню, сплачений ним судовий збір при поданні апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок позивачів, шляхом стягнення з кожного із них по 805,20 грн. на користь відповідача.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТАС АГРО ЛАН» задовольнити.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2024 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного підприємства «ТАС АГРО ЛАН» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з кожного окремо на користь Приватного підприємства «ТАС АГРО ЛАН» по 805,20 грн. в рахунок компенсації сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 05 липня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                         О.Л. Дуковський

                                                                                        Л.М. Дьомич