ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/767/24	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 22-ц/817/715/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 601/767/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року, ухваленого суддею Клим Т.П., повний текст якого виготовлено 03 червня 2024 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
       у серпні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося у суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 19.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4798028 про надання споживчого кредиту, за умовами якого сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн, строком на 30 днів, тобто до 19.10.2021, що вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. При цьому, пунктом 1.4 Договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000 грн, шляхом зарахування коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_1 . Умовами договору сторонами погоджено, що знижена процентна ставка становить 0,95 % в день та застосовується , якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою.; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.
       19.10.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700,00 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 18.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
       24.10.2021 Відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3800.00 грн. з яких 1900.00 грн. оплата процентів та 1900.00 грн оплата тіла кредиту. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 23.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.
       23.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.
       17.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», було укладено Договір факторингу № 01.12/23-Ф, за яким останнім набуто право вимоги до відповідача в сумі 57648,5 грн, з яких: 18100 грн - сума кредиту; 39548,50 грн - сума процентів за користування кредитом.
       З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021 у сумі 57648,50 грн.
       Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.05.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 648 (п`ятдесят сім тисяч шістсот сорок вісім) гривень 50 копійок, яка складається з: 18 100 (вісімнадцять тисяч сто) грн. - сума кредиту, 39 548 (тридцять девять тисяч пятсот сорок вісім ) грн. 50 коп. - заборгованість за процентами.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у відшкодування понесених ним витрат на сплату судового збору 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу 3000 (три тисячі) грн.
       В решті вимог відмовлено.
       Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року у справі №601/767/24 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи кредитний договір (у вигляді електронного документа) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Також матеріали справи не містять доказів, що в даному випадку виступав в якості позичальника саме відповідач, а не інша особа під його іменем, і саме відповідач ініціював отримання кредитних коштів, погодив умови їх отримання та повернення. Крім цього, позивач, стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту позивачем, однак доказів того, що саме відповідач через особистий кабінет на веб - сайті позивача підтвердив умови отримання кредиту, матеріали справи не містять. Також зазначає, що позивачем не надано жодних доказів щодо перерахування коштів на його рахунок.
       Таким чином, вважає, що наявні в матеріалах справи копії спірного кредитного договору не можуть вважатись належними доказами укладення договору між ним та кредитором.
Заявник зазначає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню.
       Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.
       Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
       Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
Заявник вказує, що розмір нарахованих відсотків позивачем значно перевищує тіло кредиту, що є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника.
Також, звертає увагу суду на існування форс-мажорних обставин у справі, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
       Вказує, що в матеріалах справи відсутня досудова вимога про необхідність сплати простроченої заборгованості, доказів її надіслання матеріали справи також не містять, що позбавляє права Банку для звернення до суду з достроковим стягненням всієї суми заборгованості за кредитом.
       Щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимог, то відповідач вказує, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора, позивач надав копію договору факторингу, витяг з реєстру боржників, акт приймання-передачі реєстрів боржників.
       Однак дані докази, жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги у такого первісного кредитора.
       Також звертає увагу, що позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтвердження сплати позивачем як новим кредитором коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок первісного кредитора.
       Крім того, вказує, що нарахування позивачем відсотків проводилось поза межами строку кредитування встановлених у Договорі.
       Від представника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвоката Крюкової М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Кеменецького районного суду від 23 травня 2024 року у справі № 601/767/24 залишити без змін та стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн в суді апеляційної інстанції. 
       Вказує, що з доводами Відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, Позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства з наступних підстав.
       Щодо укладення кредитного договору та погодження сторонами всіх його умов, то представник позивача зазначає, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві.
       На підтвердження укладання Договору № 4798028 про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M765133», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Представник позивача зауважує, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. З огляду на викладене відсутні будь - які сумніви в тому, що 19.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 4798028 про надання споживчого кредиту. Крім того, Відповідачем на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок Кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову, та відповідними квитанціями. Зазначає, що оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера.         При цьому, сума заборгованості за Договором № 4798028 від 19.09.2021 розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «АВЕНТУС Україна». Представник позивача звертає увагу, що сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування відсотків здійснено відповідно до погодженого строку в рамках Кредитного договору, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Отже, Відповідачу у даному випадку проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Звертають увагу суду, ні позивачем, ні Первісним кредитором до відповідача не здійснювалось нарахування неустойки, пені за Кредитним договором. 
       У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором, 17 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Зазначає, що про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Щодо реєстру боржників вказує, що до позовної заяви додано належним чином оформлений витяг з даного реєстру, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних».
       Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.                
       Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
       Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Судом встановлено, що 19.09.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено кредитний договір № 4798028 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надало відповідачу ОСОБА_1 кредит, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (далі - Договір) (а.с. 16-21).
       Даний Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 19.09.2021 об 22 год. 46 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5.
       Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн, строком на 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього договору.
       Згідно з п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору.
       За змістом п. 1.5.2 Договору, знижена процентна ставка 0,95 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором.
       У пунктах 2.1, 2.5 Договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.
       Згідно з пунктом 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
       Згідно з п. 4.2 Договору, сторони погодили порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача.
       За змістом п. 4.2.2 Договору, пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем.
       Також, відповідно до пункту 4.3, 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
       Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених пунктом 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому пунктом 4.2. договору (пункт 4.3.2 договору).
       Відповідно до Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4798028 від 19.09.2021 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», підписаного відповідачем 19.09.2021 об 22 год. 46 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5, споживачу ОСОБА_1 доступна знижка на стандартну процентну ставку, відтак графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки визначені в Договорі: чиста сума кредиту: 20 000 грн; строк кредиту: 30 днів; проценти за користування кредитом 5700 грн, реальна річна процентна ставка 2013,43%, загальна вартість кредиту 25 7000грн.
Якщо Споживачем не будуть виконанні умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, у зв`язку з чим будуть мати наступні значення: проценти за користування кредитом складуть: 11 400 грн, реальна річна процентна ставка складе: 24079,41 %; загальна вартість кредиту складе: 31 400 грн.
       Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)), підписаний відповідачем ОСОБА_1 19.09.2021 об 22 год. 46 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5, зі змісту якого вбачається, що сума кредиту становить 20 000 грн; тип кредиту - кредит; строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору (а.с.24-26). 
       Спосіб та строк надання кредиту: шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. Стандартна процентна ставка, відсотків річних становить 693,50 % річних (1,90% в день); знижена процентна ставка, відсотків річних 346,75% річних (0,95 % в день). Тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати за кредитом: за стандартною процентною ставкою - 11 400 грн; за зниженою процентною ставкою - 5700 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 31400 грн; за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 25 700 грн. Реальна річна процентна ставка: за стандартною ставкою, відсотків річних - 24079,41 %; за зниженою ставкою, відсотків річних - 2013,43% .
       Підписавши 19.09.2021 цей кредитний договір, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.
       Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» 19.09.2021 надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 20 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (код ЄДРПОУ 35442539) № 2351 від 20.01.2023, № транзакції 993237802 (а.с.57-58).
       17.10.2014 ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (код ЄДРПОУ 35442539) отримало ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 19.
       Відповідно до Договору № 087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020, укладеного між ФК - ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та Клієнтом - ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», за цим Договором Клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати Платежі з використанням Реєстру виплат на користь Отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send.
       Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-240501/27724 від 07.05.2024 платіжна картка № НОМЕР_3 емітована на і`мя ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . На платіжну картку, 19.09.2021 були зараховані грошові коштів у сумі 20000 грн (а.с.155).         
       Відповідно до картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) ОСОБА_1 за укладеним Кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021 за період з 19.09.2021 по 16.01.2023 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 67148,50 грн. Також кредитором враховано сплачені ним платежі на загальну суму 9500 грн. Отже заборгованість становить 67148,50 грн - 9500,00 грн. = 57648,50 грн (а.с. 28-51).
       17.01.2023 між Фактором ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та Клієнтом ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, за яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язався відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.90-94).
       Перехід від клієнта до фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованостей та є невід`ємною частиною договору (п.1.2 Договору Факторингу).
       З акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу від 17.01.2023 № 17.01/23-Ф та реєстру боржників (витяг) до Договору Факторингу від 17.01.2023 № 17.01/23-Ф, вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4798028 на суму 57 648,50 грн, в тому числі 18 100 грн кредиту та 39548,50 грн - відсотки (а.с.52).
       18.04.2023 позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» надсилався відповідачу ОСОБА_1 на електронну адресу зазначену останнім у Договорі №4798028 від 19.09.2021 ІНФОРМАЦІЯ_1 лист, яким останнього повідомлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 17.01.2023 відступило право грошової вимоги за його кредитним договором ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та про необхідність здійснення оплати на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за новими реквізитами (а.с.23).
       Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором №4798028 від 19.09.2021 у сумі 57 648,50 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 18100 грн; сума заборгованості за простроченими відсотками - 39548,50 грн.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому Кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021 належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 57 648,50 грн, яка складається із: суми неповернутого кредиту - 18 100 грн; суми нарахованих відсотків - 39548,50 грн, а тому майнові права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021у розмірі 57 648,50 грн.
       Колегія суддів вважає висновки суду такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи.
       За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
       Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
       Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
       Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
       Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
       Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
       Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
       Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
       Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
       Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
       При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
       Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
       Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
       Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
       Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
       В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
       Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , уклавши договір № 4798028 від 19.09.2021 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку колегії суддів, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
       Щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
       Кредитний договір № 4798028 від 19.09.2021 містить персональні дані відповідача, зокрема, його номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер платіжної картки, на яку перераховуватимуться грошові кошти. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. 
       Крім цього, кредитний договір №4798028 від 19.09.2021 містить електронний підпис ОСОБА_1 із одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису.
       Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
       Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідача, який ідентифікує його особу, тому договір вважається укладеним.
       Матеріали справи не містять і заявник не надав суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Вищезазначений договір недійсним не визнавався.
       Отже, на підтвердження укладання Договору № 4798028 про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора M765133, який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Також до договору про надання споживчого кредиту № 4798028 від 19.09.2021 року додано графік платежів та паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, які також підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором НОМЕР_5. 
       Тому доводи апеляційної скарги щодо не укладення даного кредитного договору відповідачем, не ознайомлення з умовами кредитного договору та відсутність електронного підпису з можливістю ідентифікувати підписантів договору не заслуговують на увагу. 
       Колегія суддів відхиляє посилання заявника ОСОБА_1 про відсутність належних доказів надання йому коштів за кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021.
       На підтвердження указаних обставин ТОВ «Фінансова компанія ««ФІНТРАСТ УКРАЇНА»» надало інформаційну довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2351 від 20.01.2023 із номером транзакції 993237802 про те, що 19.09.2021, за допомогою платіжної системи EASYPAY було проведено успішну транзакцію по зарахуванні коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 на суму 20 000,00 грн за договором (а.с.57-58).
       Вказане підтверджується, також, відповіддю АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-240501/27724 від 07.05.2024, з якої встановлено, що 19.09.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та який був зазначений останнім у Кредитному договорі № 4798028 від 19.09.2021 було перераховано кошти у розмірі 20 000 грн (а.с.155). 
       Що стосується доводів апеляційної скарги щодо розмір нарахованих відсотків позивачем значно перевищує тіло кредиту, що є несправедливим у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».
З даного приводу колегія суддів зазначає, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, проте він не є вичерпним.
У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування».
Таким чином, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на порушення статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення цього питання в межах даної справи є неможливим.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що умови кредитного договору № 4798028 від 19.09.2021 є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами.
       Також не заслуговують на увагу твердження заявника в апеляційній скарзі з приводу відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимог до відповідача, а саме доказів підтвердження сплати позивачем як новим кредитором коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок первісного кредитора, з огляду на таке
       Як вбачається з матеріалів справи та судом встановлено, що 17 січня 2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу № 17.01/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників (а.с.90-94).
       Згідно з п. 3.3, 3.4 Договору від 17 січня 2023 ціна продажу за договором становить 497 568,09 грн. Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3 договору, протягом 5 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів за наступними реквізитами клієнта IBAN НОМЕР_4 в АТ «Універсал Банк».
       При цьому відповідно до п. 1.2 Договору від 17.01.2023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору.
       Відповідно до акта прийому-передачі та витягу з реєстру боржників від 17.01.2023 до Договору факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором у сумі 57648,50 грн, з яких: сума кредиту - 18100 грн; сума процентів за користування кредитом - 39548,50 грн. Також на підтвердження сплати позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як новим кредитором коштів первісному кредитору ТОВ «Авентус Україна» за відступлення прав вимоги за Договором факторингу №17.01/23-Ф від 17.01.2023 в сумі 479 568,09 , ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало платіжні інструкції від 23 січня 2023 року №5 в сумі 200 000,00 грн (а.с.140), від 23 січня 2023 року, №6 в сумі 200 000,00 грн (а.с.127), від 23 січня 2023 року, №7 в сумі 97 568,09 грн (а.с.138).
       Докази того, що договір факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 визнаний недійсним чи його дійсність оскаржується у судовому порядку, матеріали справи не містять.
       За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4798028 на суму 57 648,50 грн, в тому числі 18 100 грн кредиту та 39548,50 грн - відсотки.
Щодо доводів представника заявника в апеляційній скарзі про існування форс-мажорних обставин у справі, оскільки Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 зі змісту якого вбачається, що в період дії карантинних обмежень та воєнного стану, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке. 
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» і доповнено його п. 6-1, який встановлює нові правила звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання ним своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. 
У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. 
Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Отже, зміни до цього закону не передбачають звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення споживчого кредиту, сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів, тому доводи заявника в апеляційній скарзі в цій частині на увагу не заслуговують.
У цій справі позивачем не заявлені вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів через прострочення виконання зобов`язань відповідача за договором про споживче кредитування, отже це не є предметом спору, а звільнення боржника за кредитним договором від виконання зобов`язання по сплаті кредиту та процентів, законодавством не передбачено.
       Що стосується доводів апеляційної скарги щодо нарахування відсотків поза межами строку кредитування, встановленому у Договорі, то слід зазначити таке.
       Так, у Кредитному договорі № 4798028 від 19.09.2021, сторони погодили, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.5.1 Договору).
       Водночас, за змістом п. 1.5.2 Договору, знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.
       Крім того, відповідно до пунктів 4.3, 4.3.1, 4.3.2 Договору, ОСОБА_1 надав свою згоду на автопролонгацію на наступних умовах, зокрема, у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2- 4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
       За умовами пункту 1.4 Договору, строк кредиту становить 30 днів, тобто до 19.10.2021.
       Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с. 28-51) у період з 19.09.2021 по 18.10.2023 (включно) відповідачу нараховувалась знижена процентна ставка 0,95 %, що враховуючи розмір отриманого кредиту становить 190 грн (20 000 *0,95 % = 190 грн) за один день користування кредитом.
       19.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700,00 грн. В зв`язку з цим відповідно до п.п.1.4,1.2 Кредитного договору відбулося продовження строку повернення тіла кредиту ще на 30 днів до 18.11.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90 %, що враховуючи розмір отриманого кредиту становить 380 грн (20 000 *1,90 % = 380 грн) за один день користування кредитом.
       24.10.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3800 грн, з яких 1900 грн оплата тіла кредиту та 1900 грн - оплата процентів В зв`язку з цим відповідно до п.п. 1.4,1.2 Кредитного договору відбулося продовження строку повернення тіла кредиту ще на 30 днів до 23.11.2021 з стандартною процентною ставкою 1,90% в день, що враховуючи сплату відповідачем тіла кредиту в розмірі 1900 становить, 343,90 грн (18 000 *1,90 % = 343,90 грн) за один день користування кредитом.
       23.11.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав угоди щодо пролонгації строку дії договору не укладав, в зв`язку з чим Кредитор керуючись п.4.3 Кредитного договору здійснив автопролонгацію дії договору на 90 календарних днів. 
       Разом з тим, оскільки у відповідача ОСОБА_1 станом на 23.11.2021 була наявна заборгованість за кредитом, у відповідності до п. 4.3.1 відбулась автопролонгація, а відтак позивач має право на стягнення з нього процентів в тому числі і за період автопролонгації.
       Як вбачається із картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) ОСОБА_1 за укладеним Кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021, відсотки нараховувались у період з 19.09.2021 по 16.02.2022, тобто в межах строку кредиту після автопролонгації.
       Відповідно до картки обліку Договору за укладеним Кредитним договором № 4798028 від 19.09.2021, за період з 19.09.2021 по 16.01.2023 ОСОБА_1 має заборгованість з тіла кредиту в розмірі 18100 грн, у рахуванням сплати відповідачем тіла кредиту в розмірі 1900 грн, за процентами - 5700,00 грн (знижена ставка) та 41448,50 грн (стандартна ставка). Також кредитором враховано сплачені ним платежі на оплату процентів в розмірі 7 600 грн. Отже, заборгованість становить 65 248,50 грн - 7600 грн. = 57 648,50 грн.
        З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов`язань у визначений договором строк щодо повернення кредиту не виконав, періодично здійснював часткове погашення кредиту. Сплачені ним кошти відповідно до п. 6.3 договору були спрямовані в першу чергу на погашення прострочених процентів, а строк дії договору на підставі його положень було продовжено.
       Таким чином, внаслідок продовження дії договору у кредитора були наявні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом.
       Колегія суддів зауважує, що при розрахунку заборгованості позивачем було враховано часткове погашення ОСОБА_1 процентів та сума заборгованості визначена з їх урахуванням.
       Окрім того, з картки обліку договору вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися до 16.02.2022 (включно).
       Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у сумі 39548,50 грн ґрунтується на вимогах закону та узгоджена сторонами кредитного договору.
       Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами (погодили їх розмір) та відповідальність за порушення умов договору.
       А, тому посилання заявника на те, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих та непогашених відсотків відповідачем. 
       Отже, вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору та не спростований відповідачем.
       Твердження заявника про те, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем коштів в розмірі 20 000,00 грн.
       Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
       У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Отже, колегія суддів вважає, що норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
       Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
       Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року - без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
       Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
       10 липня 2024 року представник позивача - адвокат Крюкова М.В. подала через систему «Електронний Суд» до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн покласти на відповідача.
       Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
       За змістом статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
       Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статті 15 ЦПК України.
       Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
       Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
       1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
       2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:
       1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
       2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
       3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
       4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
       Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
       Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
       За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року в справі №910/12876/19 суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
       Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. 
       Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
       Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
       У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що представником позивача - адвокатом Крюковою М.В. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за апеляційний розгляд надано: Договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022; Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1075167 від 05.07.2024; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5127 від 29.08.2018; Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022, з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 8000,00 грн за правову експертиза документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі; Платіжне доручення №5543 від 09.07.2024, згідно якої адвокату Крюковій М.В. сплачено за договором гонорар у розмірі 8000,00 грн. 
       Таким чином, витрати представника позивача в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.
       Як вбачається з матеріалів справи, що заяви від відповідача про зменшення витрат на правову допомогу до суду не поступало.
       Отже, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу 
       Пунктом 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами. В силу вимог Закону вказана справа є малозначною і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Керуючись статтями 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року- залишити без змін.
       Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м.Київ, код ЄРДПОУ 44559822) 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                                Н. М. Храпак

Судді:                                                                Б.О. Гірський                                
                                                                       О.З. Костів