УХВАЛА
12 серпня 2024 року  
м. Київ
справа №240/814/24
адміністративне провадження №К/990/28410/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Тацій Л.В.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -
УСТАНОВИВ:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправною відмову відповідача оформлену листом №44740-44254/X-02/8-0600/23 від 25 грудня 2023 року донарахувати та виплатити мені пенсію у відповідності до ст. 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 13 вересня 2023 року;
- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести мені перерахунок та виплату пенсії передбаченої ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі шести мінімальних пенсії за віком встановлених Законом України "Про Державний бюджет" щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 13 вересня 2023 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій позивачка направила до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Також скаржниця заявила клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги.
Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, суд зазначає про таке.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2024 року касаційну скаргу позивачки на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24 повернуто.
19 липня 2024 року скаржницею вдруге направлено касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, тобто без зайвих зволікань.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вказану справу суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Предметом оскарження у вказаній справі є бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати з 13.09.2023 року пенсії по інвалідності, яка пов`язана з аварією на ЧАЕС у розмірі, визначеному частиною третьою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 3 групи у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком щомісячно.
Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої та підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вказує, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладені в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі №460/20412/23 та від 15 травня 2024 року у справі №400/12171/21. Заявник також вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для позивача, становить значний інтерес для пенсіонерів відповідної категорії.
Наведені аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24.
Заявниця звільнена від сплати судового збору відповідно до приписів пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана в межах встановленого законом процесуального строку, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі №240/814/24.
Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду справу №240/814/24.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити учасникам справи строк протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Т. Г. Стрелець
Судді                                                                                                     Л. В. Тацій
                                                                                                    С. Г. Стеценко