УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 757/15274/24
провадження № 51-3848 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого        ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року про закриття апеляційного провадження, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката  ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність уповноважених службових осіб ГСУ ДБР, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №62022000000000482 від 07 липня 2022 року.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України закрито провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на вказану ухвалу слідчого судді.
Не погодившись із зазначеними рішеннями ОСОБА_4 звернулася з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії оскаржуваних ухвал, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження). 
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Статею 310 КПК України передбачено, що оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду, у зв`язку із чим в цій частині необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Що стосується ухвали Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.
Так, зокрема, частиною 3 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Закриваючи провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 , апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ухвала слідчого судді від 18 квітня 2024 року є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв з урахуванням висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18, провадження № 51-598 кмо 19) та відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і суд касаційної інстанції.
З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що обґрунтування касаційної скарги щодо оскарження ухвали суду апеляційної інстанції не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги в цій частині немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Що стосується клопотання адвоката про передачу кримінального провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то в силу ч. 1 ст. 430 КПК України, вказане питання вирішується після відкриття касаційного провадження.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2024 року про закриття апеляційного провадження.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3