ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/14489/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року (суддя Голобутовський Р.З.)) у справі №160/14489/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                              в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 від 01.05.2024 №ФД106924, яка видана на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 по справі №160/8744/23, неправильних відомостей про розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію та премії відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними станом на 01.01.2023, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, із зазначенням розмірів надбавки за особливості проходження служби у розмірі (65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років); надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15% посадового окладу); надбавки за кваліфікацію (5% посадового окладу) та премії (140% посадового окладу), які обчислити із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, з урахуванням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №160/8744/23, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії.
В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що він є військовим пенсіонером, отримує пенсію, призначену на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-XII “Про 
пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2023 у справі №160/8744/23 позивачеві видано довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, проте зазначені у ній складові грошового забезпечення були обраховані з урахуванням окладів, які визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а не на 01.01.2023, як визначено в рішенні суду у справі №160/8744/23. З цих підстав звернувся з позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №160/14489/24 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року закрито провадження у адміністративній справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.238 КАС України.
Фактично підставою для закриття провадження в адміністративні справі стали висновки суду першої інстанції про те, що спір між сторонами щодо видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії вже був вирішений судом у справі №160/8744/23. Суд вказав також на те, що у спірному випадку позивачем фактично порушено питання про неналежне виконання відповідачем рішення суду, яке підлягає вирішенню в порядку ст..383 КАС України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивачка посилається на те, що судом першої інстанції не вірно визначено підстави поданого позову та суть порушених прав позивача у спірному випадку, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження в адміністративні справі. З цього приводу позивач, зокрема, зазначає те, що в судовому рішенні по справі №160/8744/23 відсутнє зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 надати довідку саме з такими розмірами додаткових видів грошового забезпечення та премії, про які він зазначав у позові, судом у вказаній справі взагалі не вирішувалося питання щодо розміру складових грошового забезпечення.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України  суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
У спірному випадку позивачем подано позов, який стосується розмірів додаткових видів грошового забезпечення, що зазначені в довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.05.2024 №ФД106924. Підставами заявленого позову визначено те, що при виготовленні довідки відповідачем розраховано складові грошового забезпечення (додаткові види грошового забезпечення), виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а не на 01.01.2023 як визначено в рішенні суду у справі №160/8744/23.

При цьому, як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.05.2024, адресованого позивачу на його заяву щодо виправлення даних у довідці про розмір грошового забезпечення, відповідачем не заперечується розмір додаткових видів грошового забезпечення позивачки у відсотковому значенні від посадового окладу. Натомість, при розрахунку додаткових видів грошового забезпечення відповідачем прийнято до уваги прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018, оскільки вказане, на його думку, відповідає роз`ясненням Департамент СЗ МО України.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у цій справі, з огляду на наявність судового рішення, яким вже було вирішено спірні відносини між сторонами, суд апеляційної інстанції виходить з того, що судовим рішенням у справі №160/8744/23, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 видати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, визначено, який розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб повинен прийняти до уваги відповідач при визначенні розміру грошового забезпечення станом на 01.01.2023. 
Тобто, в межах справи №160/8744/23 було вирішено питання про застосування показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб при розрахунку грошового забезпечення станом на 01.01.2023. При цьому, суд звертає увагу на те, що грошове забезпечення військовослужбовців складається як з основним видів грошового забезпечення так і додаткових, а отже, виходячи з позиції суду, висловленої у справі №160/8744/23, визначений судом показник прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується при встановленні розміру грошового забезпечення станом на 01.01.2023, є немінним як при визначені розмірів основних так і додаткових видів грошового забезпечення.
У свою чергу, незгода позивача з правильністю виконання відповідачем рішення суду, в частині визначення (розрахунку) розміру додаткових видів грошового забезпечення, може бути предметом розгляду судом, в порядку передбаченому ст.383 КАС України, оскільки саме положення ст..383 КАС України визначають можливість встановлення судового контролю за правильністю та повнотою виконання рішення суду. Такий контроль здійснюється виходячи із суті та змісту ухвалено рішення в порівнянні з діями, які вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення.
Отже, у разі незгоди позивача з розміром додаткових видів грошового забезпечення, розрахунок якого зроблено відповідачем на виконання рішення суду, то останній не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою, в порядку ст.383 КАС України.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року у справі №160/14489/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, передбачені ст.329 КАС України.

          Повний текст судового рішення складено 26.09.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк