ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/8940/23                                                         Суддя суду 1 інстанції: Шевченко С.В.
Провадження № 33/818/565/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

02 липня 2024 року                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Сергєєва М.А. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2024, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1953 року народження, 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 грн. 80 коп.
Як зазначено в постанові суду першої інстанції, 10.11.2023 о 20 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив дії психологічного характеру стосовно доньки ОСОБА_2 , яка полягали в погрозі фізичної розправи та приниження честі та гідності нецензурними висловлюваннями в її бік, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. 
Не погодившись з постановою районного суду захисник ОСОБА_1 – адвокат Сергєєв М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що постанова підлягає скасуванню з підстав судом не з`ясовано всіх обставин по справі та не надано їм належної оцінки. 
Разом з тим захисник ОСОБА_1 – адвокат Сергєєв М.А. просить поновити строк апеляційного оскарження судової постанови оскільки, справа була розглянута без їх участі, а повний текст постанови ОСОБА_1 отримав 09.02.2024. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
ОСОБА_1 та його захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явилися, що в силу вимог ст.294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.
Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП визначає, що вчинення насильства в сім`ї, - умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений. Частина 2 даної статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Факт правопорушення і вина  ОСОБА_1  підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №080303 від 10.11.2023; терміновим заборонним приписом стосовно ОСОБА_1 ; копією заяви та письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 ; рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Проте, при розгляді справи суддею не звернута увага на те, що ОСОБА_1 , вперше притягується до адміністративної відповідальності, є пенсіонером та людиною похилого віку.
Зазначені обставини свідчать про необхідність звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого та обмеження усним зауваженням.
З огляду на наведене, постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП з оголошенням йому усного зауваження та закриття провадження по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Сергєєву М.А. процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сергєєва М.А. задовольнити частково.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.01.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку з його малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя Харківського 
       апеляційного суду                                                М.Є. Савенко