ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
04 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 607/8504/22
провадження № 61-6452св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
особа, яка приєдналась до апеляційної скарги- ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у складі колегії суддів: Храпак Н. М., Гірський Б. О., Костій О. З.,
 
Короткий зміст позовних вимог
1.            У липні 2022 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
2.            Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 травня 2005 року по 12 серпня 2020 року, який розірваний за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року у справі № 607/10247/20.
3.            В даному у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4.            Вказувала, що за час шлюбу ОСОБА_2 порушував батьківські обов`язки, ухилявся від матеріального утримання дітей, що призводило до непорозумінь і сварок. З приводу стягнення аліментів нею подано позов до суду. Зазначала, що вона повністю доглядає дітей, слідкує за їх навчанням, готує їжу, одягає, разом з дітьми проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
5.            Перебуваючи у шлюбі сторони мали спільний бюджет, спільні витрати, купували майно для спільного користування, спільно утримували житло та інше.
6.            Крім того, позивачка виклала в позовній заяві опис життєвих обставин, які виникали під час шлюбу з відповідачем та які, на її думку, є підставою як подання позову, так і його задоволення та відступу від рівності часток при проведенні поділу майна. 
7.            Зауважувала, зокрема, що працювала в ЗОШ № 4 м. Тернополя, одружилася з відповідачем, у них народилось в шлюбі двоє дітей. Посилалась на активну участь у спільному веденні з відповідачем підприємницької діяльності, придбанні автотранспортних засобів, купівлі земельної ділянки з павільйоном в с. Бірки та земельної ділянки в с. Підгородне, яку відповідач оформив на себе шляхом укладення договору дарування, на якій спільно розпочали в квітні 2014 року будівництво житлового будинку. Вказувала, що проект будинку вона замовляла і проектувала сама, відвідувала з цим проектом архітектора разом із бухгалтер їхньої фірми ОСОБА_8 . Будівництво будинку розпочали на початку літа, вона придбавала всю побутову техніку заздалегідь, придбавала всю плитку до будинку, паркет, меблі, двері, камін, посуд, жалюзі, сходи. Посилалась на те, що відповідач знав про придбання вказаних речей та матеріалів для будівництва, але поза його поінформованості вона самостійно купляла деякі матеріали, речі, оплачувала роботі працівників, оскільки відповідач хотів економити на будові і пропонував придбавати все дешевше. 
8.            Вказувала, що у вересні 2015 року ОСОБА_2 заявив про необхідність переселення в збудований будинок до 01 січня 2016 року, оскільки 2016 рік мав бути високосним, тому 31 грудня 2015 року запросили священика, згодом друзів, і разом святкували новосілля. З цього часу позивачка з дітьми проживала у новозбудованому будинку.
9.            Враховуючи викладене просила суд визнати спільно нажитим майном подружжя:
-          автомобіль Мерседес Атего ринковою вартістю 12 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 351 058,80 грн:
-          автомобіль Мерседес Дельфін спринтер ринковою вартістю 14 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 409 568,60 грн;
-          автомобіль Нісан вантажний бус ринковою вартістю 15 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 438 823,50 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907, з торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн», площею 498,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 150 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 4 388 235,00 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 та збудований житловий будинок ринковою вартістю 150 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 4 388 823,50 грн;
-          торгово-складське приміщення за адресою АДРЕСА_3 ринковою вартістю 150 000 доларів США.
Здійснити поділ майна подружжя, відступивши від рівності часток, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на:
-          автомобіль Мерседес Атего ринковою вартістю 12 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 351 058,80 грн;
-          автомобіль Мерседес Дельфін спринтер ринковою вартістю 14 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 409 568,60 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907, з торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн», площею 498,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 150 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 4 388 235 грн.,
-          торгово-складське приміщення за адресою АДРЕСА_3 ринковою вартістю 150 000 доларів США;
та припинити право часткової власності ОСОБА_2 на вказане майно;
визнати за ОСОБА_2 право власності на майно:
-          автомобіль Нісан вантажний бус ринковою вартістю 15 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 4 388 823,50 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1 та збудований житловий будинок ринковою вартістю 150 000 доларів США, що в еквіваленті на 06 липня 2022 року за курсом НБУ становить 438 823,50 грн;
та припинити право часткової власності ОСОБА_1 на вказане майно.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
10.         Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2024 року позов задоволено частково.
11. Визнано спільно набутим майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-          автомобіль MERSEDES BENZ ATEGO, 2004 року випуску, вартістю 351 058,80 грн;
-          автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 2009 CDI, 2007 року випуску, вартістю 409 568,60 грн;
-          автомобіль NISSAN INTERATAR, 2007 року випуску, вартістю 438 823,50 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907, зі збудованими на ній торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн» площею 498,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 388 235 грн;
-          садовий будинок (незавершене будівництво), розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 4 388 235 грн;
-          торгово-складське приміщення за адресою: АДРЕСА_3 вартістю 4 388 235 грн.
12.         Здійснено поділ вказаного майна, відступивши від рівності часток шляхом:
визнання за ОСОБА_2 права власності на майно, одночасно припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на:
-          автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 2009 CDI, 2007 року випуску, вартістю 409 568,60 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907 зі збудованим на ній Торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн», площею 498,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 388 235 грн;
визнання за ОСОБА_1 право власності на майно, одночасно припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_2 на:
-          автомобіль MERSEDES BENZ ATEGO, 2004 року випуску, вартістю 351 058,80 грн;
-          автомобіль NISSAN INTERATAR, 2007 року випуску, вартістю 438 823,50 грн;
-          садовий будинок (незавершене будівництво) та земельну ділянку, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 4 388 235 грн;
-          торгово-складське приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 4 388 235 грн.
13.         В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
14.         Вирішено питання щодо судових витрат.
15.         Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне майно набуто сторонами під час перебування у шлюбі, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя й, відповідно, підлягає поділу з відступом від рівності часток.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 
16.         Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 31 січня 2023 року заяву ОСОБА_3 про приєднання апеляційної скарги задоволено.
17.         Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3 задоволено частково.
18.         Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 червня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково.
19.         Визнано спільно набутим майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :
-          автомобіль MERSEDES BENZ ATEGO, 2004 року випуску, вартістю 351 058,80 грн;
-          автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 2009 CDI, 2007 року випуску, вартістю 409 568,60 грн;
-          автомобіль NISSAN INTERATAR, 2007 року випуску, 438 823,50 грн;
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907, зі збудованими на ній торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн», площею 498,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 388 235 грн.
Здійснено поділ вказаного майна, відступивши від рівності часток шляхом:
визнання за ОСОБА_2 права власності на майно, одночасно припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на:
-          автомобіль MERSEDES BENZ SPRINTER 2009 CDI, 2007 року випуску.
20.         Визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, одночасно припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на:
-          земельну ділянку, кадастровий номер 61252:55400:01:001:1907, зі збудованим на ній Торгово-складськими приміщеннями з прибудовою «А1» та мансардою «Мн», площею 498,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 4 388 235 грн;
-          автомобіль MERSEDES BENZ ATEGO, 2004 року випуску, 351 058,80 грн;
-          автомобіль NISSAN INTERATAR, 2007 року випуску, вартістю 438 823,50 грн.
21.         В задоволенні решти позовних відмовлено.
22.         Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дійшов висновку, що визначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між сторонами з відступом від рівності часток.
23.         Разом із тим, вирішуючи питання щодо поділу торгово-складського приміщення по АДРЕСА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке майно набуто та створене в період з серпня 2001 року по серпень 2004 року до укладення шлюбу з ОСОБА_1 та під час перебування відповідача у шлюбі з ОСОБА_3 . 
24.         Також суд апеляційної інстанції зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 6125286900:01:001:2671, на якій розташовано садовий будинок (незавершене будівництво), належить відповідачу на праві особистої приватної власності відповідно до договору дарування, який є чинним та не оспореним. Враховуючи те, що спірне майно, яке позивачка визначила об`єктом поділу, є незакінченим будівництвом будинок, який не зданий в експлуатацію та який не зареєстрований у встановленому законом порядку, він не може бути об`єктом поділу, оскільки у такому випадку суд може визначити право за сторонами лише на будівельні матеріали та конструктивні елементи будинку, проте таких вимог позивачка не заявляла.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
25.         У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 .
26.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
27.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
28.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення місцевого суду.
29.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 337/4714/20, від 01 березня 2023 року у справі № 347/2223/17, від 02 серпня 2023 року у справі № 2-7539/08 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
30.         Також, підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме: необґрунтоване відхилення клопотання про приєднання доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
31.         Оскаржуючи ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року, заявник посилається на порушення норм процесуального права та не встановлення фактичних обставин, які могли бути підставою для прийняття заяви ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .
32.         Касаційна скарга мотивована тим, що не надано жодного доказу про наявність майна, придбаного під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Заявник вважає, що розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулось 20  квітня 2005 року, тому пройшли строки звернення до суду.
33.         Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що торгово-складське приміщення по АДРЕСА_3 не належить до майна, яке підлягає поділу між сторонами, оскільки таке було зареєстровано під час перебування у шлюбі.
34.         Також заявник вказує, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про неможливість поділу спірного будинку, оскільки матеріали справи містять докази про те, що будинок повністю збудований та придатний до проживання.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
35.          ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 05  травня 2005 року по 12 серпня 2020 року, що підтверджується відмітками у копії паспорта ОСОБА_1 , свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 05 травня 2005 року, виданим Відділом РАЦС Тернопільського МУЮ та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року у справі № 607/10247/20 (т. 1, а. с. 8-10).
36.         Під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилось двоє дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія                                      НОМЕР_2 від 05 липня 2025 року, виданим Відділом РАЦС Тернопільського МУЮ та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 03 жовтня 2007 року, виданим Відділом РАЦС Тернопільського МУЮ (т. 1, а. с. 11-12).
37.         Окрім цього, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 08 лютого 1986 року по 20 квітня 2005 року, що підтверджується відмітками у копії паспорта ОСОБА_2 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 від 30 березня 2023 року, виданим Тернопільським віддом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління МЮ (т. 1, а. с. 159, 161).
38.         З свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серія НОМЕР_5 від 28  грудня 2010 року, виданого Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 з 06 червня 1995 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (т. 1, а. с. 24).
39.         З свідоцтва про право приватної власності на торгово-складське приміщення від 22 травня 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільський області, вбачається, що підприємцю ОСОБА_2 належить торгово-складське приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
40.         19 листопада 2009 року ТОВ «ВК-ГРУП» (продавець) та ФОП ОСОБА_2 (покупець) уклали договір купівлі-продажу, предметом якого було об`єкт незавершеного будівництва, незавершену будівництвом господарську будівлю «Павільйон», що знаходиться в АДРЕСА_2 , процент готовності якого - 27 %. Згідно з пунктом 3 вказаного договору, продаж вчинено за 10 000 грн. Відповідно до пункту 6 вказаного договору цей договір укладено покупцем за згодою другого із подружжя - ОСОБА_1 , згода якої посвідчена нотаріально.
41.         Згідно зі свідоцтвом про право власності серія НОМЕР_6 від 10 квітня 2014 року ОСОБА_2 на праві власності належить торгово-складські приміщення з спорудами загальною площею 498,9 кв. м з прибудовою «А1» та мансардою «Мн» за адресою: АДРЕСА_2 , яке знаходиться на земельні ділянці, кадастровий номер 6125255400:01:001:1907, площею 0,3 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 312188010 від 12 жовтня 2022 року (т. 1, а. с. 59-60).
42.         27 грудня 2013 року ОСОБА_9 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований) уклали договір дарування, предметом якого було земельна ділянка, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га для садівництва, розташовану за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області (т. 1, а. с. 155), що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП на нерухоме майно № 312187937 від 12 жовтня 2022 року, з якої видно, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га для садівництва, розташовану за адресою: Підгороднянська с/рада Тернопільського району Тернопільської області (т. 1, а. с. 58).
43.         Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року (справа № 607/10247/20) розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 15 вересня 2020 року.
44.         22 березня 2021 року замовник ОСОБА_2 повідомив Управління державної архітектурно-будівельну інспекцію у Тернопільській області про початок виконання будівельних робіт ТП 051210407743, а саме будівництва садового будинку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 6125286900:01:001:2671. Присвоєння адреси об`єкту будівництва підтверджується довідкою виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 608 від 27 серпня 2020 року (т. 1, а. с. 194-195).
45.         Відповідно до технічного паспорту від 04 квітня 2023 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вбачається, що об`єкт збудований (т. 1, а. с. 187-191).
46.         Станом на теперішній час садовий будинок (незавершене будівництво), який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1 , не введений в експлуатацію та на нього не зареєстровано право власності.
47.         Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2022 року (справа №607/8501/22) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 5 000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 липня 2022 року до досягнення дітьми повноліття.
48.         Крім того, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 як особа, яка не брала участі у справі, надала суду докази, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію, видане торгово-реєстраційною палатою Тернопільської міської ради, з якого вбачається, що ОСОБА_3 з 25 квітня 2001 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (т. 3, а. с. 45).
49.         08 серпня 2001 року ТОВ «Тернопільський районний ринок» за рішенням зборів виділив ФОП ОСОБА_2 земельну ділянку площею 144 кв. м для будівництва торгового магазину на території ринку АДРЕСА_4 .
50.         Відповідно до робочого проекту ТВП «Тернопільархпроект» від 25 лютого 2002 року складу 12,0х12,3 Тернопільського районного ринку по АДРЕСА_5 вбачається, що підприємець ОСОБА_2 замовив індивідуальний проект двоповерхового складу з підвалом розміром 12,0х12,3м та мансардною покрівлею (т. 3, а. с. 24-30).
51.         З акта приймання пожежної сигналізації від 15 липня 2003 року, замовником якого був ПП ОСОБА_2 , вбачається, що установку, що пройшла комплексне випробування, включаючи пуско-налагоджувальні роботи, вважати прийнятою в експлуатацію з 15 липня 2003 року з відміткою виконаних робіт і придатною до експлуатації (т. 3, а. с. 20).
52.         Відповідно до розпорядження Тернопільської РДА № 541 від 03 серпня 2004 року за клопотанням підприємця ОСОБА_2 призначено державну технічну комісію для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом торгового складу на території Тернопільського районного ринку в АДРЕСА_6 , а. с. 15).
53.         Згідно з актом державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта торгово-складського приміщення на території Тернопільського районного ринку в АДРЕСА_4 вбачається, що 20 серпня 2004 року об`єкт прийнятий в експлуатацію (т. 3, а. с. 38-41).
54.         Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі № 607/335/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, а саме: торгово-складського приміщення за адресою: АДРЕСА_4 (т. 3, а. с. 16-17).
Позиція Верховного Суду
55.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
56.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
57.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
58.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
59.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
60.         З матеріалів касаційної скарги вбачається, що заявником оскаржується судове рішення апеляційного суду лише в частині позовних вимог щодо поділу торгово-складського приміщення за адресою: АДРЕСА_3 та будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке розташовано на земельній ділянці з кадастровим номером 6125286900:01:001:2671, тому в іншій частині позовних вимог оскаржуване судове рішення не переглядається.
61.         Щодо доводів касаційної скарги про прийняття заяви ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .
62.         У жовтні 2023 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_11 звернувся до апеляційного суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 .
63.         Заява обґрунтована тим, що місцевий суд, вирішуючи спір, поділив майно, яке набуто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з 08 лютого 1986 року по 20 квітня 2005 року. Також у заяві вказано, що ОСОБА_3 не було залучено до участі у справі в суді першої інстанції.
64.         Відповідно до статті 363 ЦПК України учасники справи мають право приєднатися до апеляційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До апеляційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
65.         Підставою для відкриття апеляційного провадження є саме апеляційна скарга. Приєднання до апеляційної скарги - це допоміжний інститут для осіб, які погоджуються з доводами апеляційної скарги і бажають їх підтримати у наведеному в апеляційній скарзі обсязі. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції визначаються наведеними в апеляційній скарзі доводами, незалежно від наявності заяви про приєднання до апеляційної скарги.
66.         В той же час, особа, яка має доводи, відмінні від апеляційної скарги, має право реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового акта місцевого суду, подавши апеляційну скаргу самостійно, що відповідає принципу диспозитивності і усуває можливу конкуренцію доводів, викладених у апеляційній скарзі та заяві про приєднання до апеляційної скарги.
67.         За своїм змістом приєднання до апеляційної скарги - це вияв позиції особи, яка бере участь у справі (чи іншої особи, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов`язки), стосовно підтримки повністю або частково обґрунтування та вимог апеляційної скарги, яку подала інша особа.
68.         Аналіз апеляційної скарги ОСОБА_2 та заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_11 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 свідчить, що вони містять незгоду із висновком місцевого суду щодо наявності підстав поділу між колишнім подружжям торгово-складського приміщення по АДРЕСА_3 , оскільки таке майно набуто під час перебування у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому не може бути поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
69.         Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_11 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 задоволено.
70.         Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_3 вважала порушеними свої права рішенням суду першої інстанції, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права під час задоволення вказаної заяви.
Щодо позовних вимог про поділ торгово-складського приміщення по  
АДРЕСА_7 .         Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
72.         Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
73.         Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
74.         Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.
75.          ОСОБА_2 в апеляційній скарзі заперечував про набуття вказаного майна під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , оскільки таке майно набуто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 .
76.         У заяві про приєднання до апеляційної скарги представник ОСОБА_3 також посилався на вказані обставини.
77.         На підтвердження вказаних обставин матеріали справи містять рішення зборів ТОВ «Тернопільський районний ринок» від 08 серпня 2001 року, згідно з яким було виділено ФОП ОСОБА_2 земельну ділянку площею 144 кв. м для будівництва торгового магазину на території ринку АДРЕСА_4 ; робочий проект ТВП «Тернопільархпроект» від 25 лютого 2002 року; акт приймання пожежної сигналізації від 15 липня 2003 року; акт проведення комплексного випробування пожежної сигналізації від 15 липня 2003 року; розпорядження Тернопільської РДА № 541 від 03 серпня 2004 року; акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта від 20 серпня 2004 року; свідоцтво про право приватної власності від 22 травня 2006 року.
78.         Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, правомірно врахував, що визначальним для юридичного статусу майна (особисте чи спільне) є не факт реєстрації прав на таке майно, що мав місце після укладення шлюбу з ОСОБА_1 , а факт набуття (створення) майна, в даному випадку - набуття земельної ділянки і зведення торгово-складського приміщення.
79.         Таким чином, колегія суддів погоджується зі висновками апеляційного суду про те, що торгово-складське приміщення за адресою АДРЕСА_3 не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки дане майно набуте та повністю створене в період з серпня 2001 року по серпень 2004 року, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_1 .
80.         Доводи касаційної скарги про те, що реєстарції права власності на вказане майно відбулась під час перебування у шлюбі спростовуються вищевикладеним.
Щодо спірного будинку, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6125286900:01:001:2671
81.         Земельна ділянка, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки набута у власність на підставі договору дарування, який є чинним.
82.         Відповідно до повідомлення від 22 березня 2021 року про початок виконання будівельних робіт ТП 051210407743 замовник ОСОБА_2 повідомив Управління державної архітектурно-будівельну інспекцію у Тернопільській області про початок виконання будівельних робіт ТП 051210407743, а саме будівництва садового будинку по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 6125286900:01:001:2671. Присвоєння адреси об`єкта будівництва, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 608 від 27 серпня 2020 року (т. 1, а. с. 194-195).
83.         Відповідно до технічного паспорту від 04 квітня 2023 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вбачається, що об`єкт збудований (т. 1, а. с. 187-191).
84.         Проте, станом на теперішній час садовий будинок (незавершене будівництво), який розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 6125286900:01:001:2671, площею 0,1 га. за адресою: АДРЕСА_1 , не введений в експлуатацію та на нього не зареєстровано право власності.
85.         З відповіді Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 283 від 07 серпня 2023 року вбачається, що на замовлення ОСОБА_2 04 квітня 2023 року було проведено технічну інвентаризацію садового будинку з надвірними будівлями і спорудами (повідомлення про початок виконання будівельних робіт ТП 051210407743 від 22 березня 2023 року). Садовий будинок завершений будівництвом зі слів замовника в 2021 році. Інформації про наявність декларації про готовність до експлуатації об`єкта в матеріалах технічної справи відсутня. Державна реєстрація права власності на садовий будинок не проведена (т. 2, а. с. 70).
86.         Об`єкт незавершеного будівництва - це об`єкт, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження, але не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.
87.         Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
88.         Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.
89.         Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
90.         За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
91.         У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.
92.         Визнаючи, при цьому, право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.
93.         Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19 (справа № 14-56цс22).
94.         У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 про те, що оскільки спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача; позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, є підстави для визнання за позивачкою права на частину спірного об`єкта незавершеного будівництва.
95.         Встановивши, що спірне майно є незакінченим будівництвом будинком, який не зданий в експлуатацію та який не зареєстрований у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим неможливо визнати його спільною сумісною власністю подружжя, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що у позивачки в даному випадку виникло право на частину будівельних матеріалів і виконаних робіт, вкладених у будівництво житлового будинку на час припинення шлюбу, однак таких вимог позивач не заявляла, тому суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного процесу, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вказаних позовних вимог.
96.         Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 лютого 2024 року у справі № 209/510/21.
97.         Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про неможливість поділу спірного будинку, оскільки матеріали справи містять докази про те, що будинок повністю збудований та придатний до проживання, відхиляються колегією суддів, оскільки долучені ОСОБА_1 на підтвердження вказаних обставин фототаблиці не є належними доказами, тому що з них неможливо ідентифікувати об`єкт, який на них зображений та дату їх виготовлення (т. 2, а. с. 76-91). Судом апеляційної інстанції надана належна оцінка поданим документам на підтвердження обставин.
98.         У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів та їх переоцінювати згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.
99.         Таким чином, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги частково, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
100.      Посилання заявника на неврахування апеляційним судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 337/4714/20, від 01 березня 2023 року у справі № 347/2223/17, від 02 серпня 2023 року у справі № 2-7539/08, відхиляються колегією суддів, оскільки, з урахуванням встановлених обставин, оскаржуване судове рішення не суперечить висновкам, викладеним у наведених постановах.
101.      Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
102.          Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
103.          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
2.            Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович