ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 р. 	Справа № 440/9073/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.04.24 по справі № 440/9073/23
за позовом                           ОСОБА_1  
до                          військової частини НОМЕР_1                               
про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акта, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати окреме положення індивідуального акта - наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2023 №98, викладене в витягу з наказу відносно ОСОБА_1 в абзаці 7 пункту 1.1 Витягу, а саме: "Виплатити капітану ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, станом здоров`я, тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 50% місячного грошового забезпечення;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття наказу про виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 за час перебування на стаціонарному лікуванні, а саме в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 (шість днів), в період з 09.01.2023 по 27.01.2023 (19 днів) та в період з 02.03.2023 р. по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він 27.02.2022 призваний на військову службу під час мобілізації на період дії воєнного стану та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а 08.04.2023 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з огляду на звільнення з військової служби у відставку за станом здоров`я. При звільненні з військової служби позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення, що на його переконання є помилковим, оскільки він має право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 місяців служби, як те передбачено частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Також позивач зазначив, що внаслідок отримання мінно-вибухової травми під час безпосередньої участі у захисті Батьківщини у період з 01.01.2023 по 06.01.2023, з 09.01.2023 по 27.01.2023, з 02.03.2023 по 11.03.2023, він має право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у розмірі до 100000,00 грн у розрахунку пропорційно на місяць.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акта, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_1 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2023 № 122 нараховано та виплачено додаткову грошову винагороду із розрахунку 100000 гривень за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманим пораненням з 09.01.2023 по 27.01.2023 та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 № 167 в період з 01.01.2023 по 06.01.2023 та з 07.01.2023 по 08.01.2023. 30 січня 2023 року до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт позивача на ім`я командира військової частини, в якому зазначено, що позивач повернувся до виконання службових обов`язків після стаціонарного лікування в КП "КРОКШ для ветеранів війни" ПОР з 28.01.2023.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 30.01.2023 № 30 позивач прибув і приступив до виконання службових обов`язків.
22 лютого 2023 року (через місяць після закінчення лікування в зв`язку з пораненням та виконання обов`язків за посадою) був направлений командиром військової частини НОМЕР_1 до Полтавського військового шпиталю військової частини НОМЕР_2 з метою проходження військово-лікарської комісії для встановлення ступеня придатності до військової служби та перебував там у період з 02.03.2023 по 11.03.2023, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 52 від 15.03.2023 вих.№ 432 та копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 861.
Отже, військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. ОСОБА_1 проходив лікування після поранення в період з 01.01.2023 по 27.01.2023. Після проходження лікування він прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків, що підтверджується рапортом ОСОБА_1 від 30.01.2023 вх. № 642, рапортом фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 від 30.01.2023 № 642 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.01.2023 № 30.
В той же час, приписами Окремого доручення лікування з метою визначення придатності для подальшого проходження військової служби не є стаціонарним лікуванням та переміщенням з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого під час безперервного стаціонарного лікування, з якими постанова №168 пов`язує виплату збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди.
Апелянт вважає, що було допущено неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права при прийнятті рішення про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у розмірі 100000,00 грн пропорційно розрахунку на місяць у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 27.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" призваний на військову службу під час мобілізації на період дії воєнного стану та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджено витягом з послужного списку /а.с. 14/ та копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2022 №33 /а.с. 65/.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.12.2022 №320, згідно бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 №79, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 10.12.2022 вважати таким, що прибув в район виконання бойових (спеціальних) завдань /а.с. 15/.
01 січня 2023 року під час обстрілу підрозділами збройних сил російської федерації населеного пункту с. Іскрівщина Сумського району Сумської області позивач отримав поранення: мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, баротравму, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями документів та не заперечується відповідачем /а.с. 16, 18, 21, 22, 26/.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.01.2023 №1 позивач вибув на лікування до комунального некомерційного підприємства Білопільської міської лікарні та перебував на лікуванні з 01.01.2023 по 06.01.2023 /а.с. 18, 19/.
У період з 09.01.2023 по 27.01.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП "Кременчуцький обласний клінічний шпиталь для ветеранів війни" Полтавської обласної ради, що підтверджено копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.01.2023 №32 /а.с. 20/.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 №30 капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 30.01.2023 вважати таким, що прибув з лікування і приступив до виконання службових обов`язків /а.с. 64/.
22 лютого 2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 видане направлення №790 з метою визначення ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби та на цій підставі позивач з 02.03.2023 по 11.03.2023 перебував у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) /а.с. 23/.
10 березня 2023 року госпітальною ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №790 з метою визначення ступеню придатності до військової служби проведено медичний огляд ОСОБА_1 та складено свідоцтво про хворобу №51, за висновком якого позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку /а.с. 24-25/.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2023 №98 капітана ОСОБА_1 , командира 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, звільненого наказом начальника Регіонального управління сил ТрО " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по особовому складу) від 27.03.2023 №90 у відставку за підпунктом "б" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за станом здоров`я, з 08.04.2023 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 /а.с. 56-57/.
Цим наказом визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану, в тому числі за віком, станом здоров`я тощо) за повних 13 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення.
Не погодившись з розміром одноразової грошової допомоги, а також стверджуючи про невиплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 01.01.2023 по 06.01.2023, з 09.01.2023 по 27.01.2023, з 02.03.2023 по 11.03.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 02.03.2023 по 11.03.2023 (10 днів) у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період з 02.03.2023 по 11.03.2023, коелгія суддів зазначає наступне.
Статтею 1 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині.
За змістом абзацу четвертого статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
За приписами частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
У силу абзацу другого частини другої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Як визначено частиною четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
За змістом пункту 1 частини другої статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я.
Водночас у частині другій статті 15 Закону №2011-XII також передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям деталізовані приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 07.06.2018 №260.
Пунктом 4 розділу ХХХІІ Порядку №260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні зі служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460, Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Також пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
У абзаці першому пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова №168, у редакції на дату спірних відносин), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, (...) виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) /абзац четвертий пункту 1 постанови №168/.
Абзацом п`ятим пункту 1 постанови №168 визначено відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, (...), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 Порядок №260 доповнено розділом XXXIV "Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану", що застосовується з 01.02.2023.
За змістом пункту 10 цього розділу у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які (...) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Виходячи з наведених вище положень пункту 1 постанови №168 та пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 додаткова винагорода у розмірі до 100000,00 грн на місяць виплачується у двох випадках:
1) перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;
2) перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Апелянт в апеляційній скарзі посилався на безпідставність нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період з 02.03.2023 по 11.03.2023, стверджуючи про те, що позивач у згаданий період не перебував на стаціонарному лікуванні (як те наведеним вище приписом пункту 10 розділу XXXIV Порядку №260 визначено умовою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди), а проходив медичне обстеження у військовому госпіталі м. Полтави (військова частина НОМЕР_2 ) за направленням командира військової частини НОМЕР_1 від 22.02.2023 №790 з метою визначення ступеню придатності до військової служби.
Колегія суддів вважає вказані доводи безпідставними через наступне.
З наявної в матеріалах справи копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №861 /а.с. 23/, встановлено, що капітан ОСОБА_1 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 у період з 02.03.2023 по 11.03.2023 перебував у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).
Незважаючи на зазначення командиром військової частини НОМЕР_1 у направленні №790 інформації про направлення ОСОБА_1 з метою визначення ступеня придатності до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ), зі змісту вказаної виписки вбачається, що з позивачем проведено лікування: режим, дієтичне харчування, спостереження медичного персоналу; медикаментозне лікування; ЛФК. Крім того, зазначено, що в результаті проведеного лікування стан задовільний. Також позивачу надано лікувальні і трудові рекомендації /а.с. 23, зі звороту/.
Отже, формулювання зазначені в направленні №790 не спростовують факт лікування позивача на стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з 02.03.2023 по 11.03.2023.
Враховуючи перебування позивача у стаціонарі ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) у період з 02.03.2023 по 11.03.2023 та зважаючи на наявні відомості про проведення лікування позивача у цей період у зв`язку з пораненням, отриманим 01.01.2023 під час захисту Батьківщини, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн пропорційно у розрахунку на місяць за період перебування позивача на лікуванні з 02.03.2023 по 11.03.2023.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 по справі № 440/9073/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Л.В. Мельнікова    Л.В. Курило