Справа №752/21712/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/8077/2024

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року                                                                                                місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді               Журби С.О., 
суддів                                    Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Павлової В.В.,
 
            розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство «Райффайзен банк» на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
 
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа Акціонерне товариство «Райффайзен банк».
В обґрунтування скарги послався на те, що в провадженні Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебував виконавчий лист № 2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданий Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1 795 496,01 грн.
Спочатку вказаний виконавчий документ надійшов на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та виконувався в рамках ВП № НОМЕР_4.
В рамках ВП № НОМЕР_4 головний державний виконавець ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Коваленко В.П. постановою від 15.01.2016 року ВП НОМЕР_2 наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .
Надалі вказаний виконавчий документ виконувався державним виконавцем Шкуринським С.С., який 28.09.2016 року направив виконавчий лист № 2-2979/09 від 14.07.2010 року за належністю Дарницькому районному ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві шляхом винесення постанови про закінчення ВП на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».
26.01.2017 року після надходження виконавчого листа на виконання було відкрито ВП № НОМЕР_3 та внесені відомості про боржника у Єдиний реєстр боржників, накладено арешт на кошти на рахунках у банках.
21.03.2017 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем була винесена постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Стягнень за виконавчим документом не було.
На теперішній час вказаний виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні.
За вказаним виконавчим листом стягувалась заборгованість заявника перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007 року.
20.09.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Артем-Банк» договір відступлення права вимоги, новим кредитором став ПАТ «Артем-Банк».
20.09.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав довідку про те, що новим кредитором заявника є саме ПАТ «Артем-Банк», відтак саме йому позивач має сплачувати заборгованість за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007 року.
20.09.2016 року ПАТ «Артем-Банк» відступив право вимоги за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007  року ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП».
30.10.2020 року ОСОБА_1 сплатив заборгованість за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007 року новому кредитору ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП» та отримав про це довідку від 30.10.2020 року.
22.08.2023 року ОСОБА_1   звернувся до Ізмаїльського відділу державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)  із заявою від 18.08.2023 року, в якій просив у зв`язку із погашенням боргу зняти арешт з майна та коштів боржника, вилучити про боржника запис з реєстру боржників.
Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав відповідь на вказану заяву, в якій повідомив, що дійсно, в провадженні ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області перебував виконавчий лист № 2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданий Голосіївським районнім судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн. та він виконувався в рамках ВП НОМЕР_4. 30.09.2015 року вказане виконавче провадження було відкрито та 28.09.2016 року було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ направлено за належністю Дарницькому районному ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. В рамках цього виконавчого провадження головний державний виконавець ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області Коваленко В.П. наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 постановою від 15.01.2016 ВП №.НОМЕР_4. Постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 15.01.2016 року ВП № НОМЕР_4 виносилась державним виконавцем Шкуринським С.С. Більше до Ізмаїльського відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вказаний виконавчий документ не надходив. Матеріали ВП НОМЕР_2 знищені у зв`язку із закінченням трирічного строку їх зберігання. Зняти арешт накладений на все рухоме та нерухоме майно постановою від 15.01.2016 року ВП НОМЕР_2 Ізмаїльський відділ державної виконавчої служби в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не має права, оскільки останній виконував виконавчий документ Дарницький районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в рамках ВП № НОМЕР_3, відтак саме до цього ВДВС боржник має право звернутись із заявою про зняття арешту з майна.
ОСОБА_1 звернувся із заявою до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просив у зв`язку із погашенням боргу зняти арешт з майна та коштів боржника, вилучити про боржника запис з реєстру боржників.
29.09.2023 року ОСОБА_1 отримав відповідь Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відсутність підстав для зняття арешту, оскільки погашення боргу не є підставою для закінчення ВП НОМЕР_5 та скасування заходів примусового виконання.
Станом на 29.09.2023 року виконавчий лист №2-2979/09 від 14.07.2010 року повторно на виконання не надходив. Фактично у знятті арешту було відмовлено, не дивлячись на те, що заборгованість за виконавчим документом погашена, відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, в тому числі й про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення витрат виконавчого провадження, що мали бути винесені у рамках ВП НОМЕР_2 та  ВП НОМЕР_5, вже знищені за спливом строку їх зберігання, що підтверджують як Ізмаїльський ВДВС, так і Дарницький ВДВС. Крім того, в рамках ВП № НОМЕР_3 Дарницький ВДВС взагалі не виносив постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що видно при ознайомленні з матеріалами цього виконавчого провадження у АСВП. Старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріною О.В. в рамках ВП № НОМЕР_3 були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2017 року та про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.03.2017 року. Інші постанови не виносились, про що свідчить інформація про ВП НОМЕР_5 з АСВП. 
На підставі викладеного, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріної О.В. щодо не зняття арешту з коштів та майна боржника ОСОБА_1 , що були накладені в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.;
- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріної О.В. щодо не вилучення записів з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , що були внесені туди в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.;
- зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріну О.В. зняти всі арешти та обтяження, що були накладені на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.;
- зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріну О.В. вилучити записи з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , що були туди внесені в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва  від 22 січня 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1   12 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити по справі нове судове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.
Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
В ході розгляду справи судом встановлено, що 10.12.2009 Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 1795496,01 грн. та судових витрат. Рішення набрало законної сили 22.12.2009 року.
14.07.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист, боржником в якому зазначений ОСОБА_1 , стягувачем ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо примусового стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ» «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 1795496,01 грн.
30.09.2015 року до Ізмаїльського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області надійшов вищезазначений виконавчий лист та було відкрито НОМЕР_6.
08.10.2015 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника.
15.01.2016 року державним виконавцем Ізмаїльського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.
10.08.2016 року державним виконавцем Ізмаїльського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про арешт коштів боржника.
27.09.2016 року державним виконавцем Ізмаїльського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн.
28.09.2016 року ВП НОМЕР_2 було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено за належністю до Дарницького районного ВДВС м. Київ за місцем проживання боржника ОСОБА_1 .
За повідомленням Ізмаїльського ВДВС в Ізмаїльському районі Одеської області ВП НОМЕР_2 знищене у зв`язку з закінченням строку його зберігання.
20.09.2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклав з ПАТ «Артем-Банк» договір відступлення права вимоги за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007, боржником за яким є ОСОБА_1 
20.09.2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав довідку про те, що новим кредитором заявника є саме ПАТ «Артем-Банк» та йому він має сплачувати заборгованість за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007.
20.09.2016 року ПАТ «Артем-Банк» відступив право вимоги за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП».
26.01.2017 року старший державний виконавець Пацуріна О.В. відкрила виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого листа.
21.03.2017 року старший державний виконавець ОСОБА_2 повернула виконавчий лист стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність майна у боржника), про що винесла відповідну постанову.
Згідно довідки від 30.10.2020 року №30/10/2020-1 ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП» станом на день складання довідки зобов`язання перед кредитором за кредитним договором №014/3767/74/61057 від 20.09.2007 з боку ОСОБА_1 виконані, ОСОБА_1 заборгованості перед ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП» не має.
Листом від 29.09.2023 року Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив ОСОБА_1 у скасуванні арештів та виключенні відомостей про нього як боржника з Єдиного реєстру боржників, оскільки з точки зору виконавця повідомлення від ТОВ «Юридична компанія «КМ ГРУП» про відсутність заборгованості не є підставою для закінчення ВП №53249093та скасування застосованих у ньому заходів примусового виконання, де стягувачем є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Суд першої інстанції, залишаючи скаргу ОСОБА_1 без задоволення, зазначив, що питання заміни сторони у виконавчому провадженні не вирішувалось, оскільки не надано доказів того, що боржник або сама заінтересована особа, яка є правонаступником стягувача, звернулися до суду із заявою про це. Вирішення питання про закінчення виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , з одночасним скасуванням забезпечення виконавчого провадження, є можливим у випадку надання стягувачем, зазначеним у виконавчому листі  від 14.07.2010, виданому Голосіївським районним судом м. Києва щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 1795496,01 грн., тобто ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відомостей про відсутність у боржника заборгованості перед банком.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такою позицією суду першої інстанції.
Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України Про виконавче провадження (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Частиною другою статті 50 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Відсутні такі підстави для збереження чинності накладеного арешту на майно боржника і у випадку тривалої відсутності відкритих виконавчих проваджень зі стягнення такого боргу чи сплати виконавчих витрат.
Як убачається з матеріалів справи, після повернення стягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та просив зняти арешт із належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу.
Водночас матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростували доводи скаржника про відсутність заборгованості за виконавчими провадженнями, що перебували на виконанні, як в частині кредитної заборгованості так і в частині можливих виконавчих зборів. Натомість державний виконавець підтвердив, що виконавчі провадження знищені, а також, що строки пред`явлення до виконання вказаних виконавчих листів, які визначені законом, сплинули.
Законом України Про виконавче провадження не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».
Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг перед стягувачем у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем. Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості. Не послався виконавець і на будь-які відкриті виконавчі провадження за участі боржника. За таких обставин апеляційний суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.
Вказана позиція співпадає такої із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 2/0301/806/11.
Зокрема Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, значених законом.
У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувану.
При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що незняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна боржника.
За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 
Відсутність судового рішення про заміну стягувача у виконавчому провадженні не спростовує факту відступлення права вимоги за кредитними договорами, що укладені боржником ОСОБА_1 від ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ПАТ «Артем-Банк», а в подальшому до ТОВ «Юридична компанія КМ ГРУП», оскільки такий відступ підтверджений належними доказами, а саме договорами про відступлення права вимоги та витягами з реєстру кредитних договорів права за якими відступались, та боржників за такими договорами.. Новий кредитор - ТОВ «Юридична компанія КМ ГРУП» підтвердило факт повного погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 та відсутність претензій майнового характеру щодо його виконання.
Оскільки виконавчі провадження є знищеними, заміна стягувача у таких провадженнях не може бути здійснена.
Як убачається з матеріалів справи, постанова про стягнення виконавчого збору має строк пред`явлення до виконання 3 місяці, не виносилась взагалі та не виводилась в окреме виконавче провадження.
Частина 3 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що «Уразі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев 'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Пункт 8 Розділу З ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) вказує, що в У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією». Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Тобто, законодавством встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених 2 частини першої статті 37 цього Закону виконавчий збір не виводиться в окреме провадження, не реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та не підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією».
Постанова про стягнення виконавчого збору у в такому випадку залишається в такому провадженні, в якому вона винесена та самостійно не виконується в рамках окремого провадження та і взагалі ніяк не виконується, оскільки провадження завершене. Така ж ситуація із постановою про витрати виконавчого провадження.
Постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом стягувачем за яким є держава, а отже при пред`явленні цієї постанови до виконання необхідно керуватись статтею 12 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців».
Таким чином, судом першої інстанції не правильно було встановлені фактичні обставини справи, не правильно застосовані норми матеріального права, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення скарги в даній справі.
За таких умов дана заява з точки зору апеляційного суду підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367,369,374,376,381,382 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1   задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.
Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріної О.В. щодо не зняття арешту з коштів та майна боржника ОСОБА_1 , що були накладені в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1 795 496,01 грн;
визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріної О.В. щодо не вилучення записів з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , що були внесені туди в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.;
зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріну О.В. зняти всі арешти та обтяження, що були накладені на майно та кошти боржника ОСОБА_1 , в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.;
зобов`язати старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пацуріну О.В. вилучити записи з Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 , що були туди внесені в процесі виконання виконавчого листа №2-2979/09 від 14.07.2010 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ Райффайзен Банк Аваль в особі Київської регіональної дирекції ВАТ Райффайзен Банк Аваль боргу у розмірі 1795496,01 грн.
Стягнути з Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: м. Київ,  вул. Костянтина Заслонова,16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 ( шістсот п`ять ) грн, 60 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                                         С.О. Журба
 
Судді                                                                                                                     Т.О. Писана  
 
                                                                                                                               К.П. Приходько