ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5826/24 Справа № 215/5518/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Камбул М. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг
справа №  215/5518/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.
сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук Вкторія Вікторівна, на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2024 року, яке ухвалено суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 березня 2024 року, -
       
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023  року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», про поділ спільного майна подружжя, який вподальшому уточнила.
Позовну заяву, з урахуванням уточнень до неї, мотивовано тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.01.1998 по 13.09.2023. 
Під час шлюбу, 08.05.2008 вони придбали нерухоме майно, а саме двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , та 26.03.2019 придбали AUDI A4, 2006 року випуску. 
Наразі, сторони сімейні відносини не підтримують, спільний побут та господарство не ведуть, згоди щодо розподілу спільного майна подружжя дійти не можуть.
Посилаючись на викладене, просила суд: визнати за сторонами право власності по 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , розділити спільний транспортний засіб AUDI A4, 2006 року випуску, виділивши його відповідачу та залишивши в його розпорядженні, відповідно стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу в розмірі 125 258,89 грн, стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3811,26 грн., 6978,40 грн. витрат на правову допомогу адвоката та витрати на проведення оцінки майна в розмірі 2500 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
В порядку поділу спільної сумісної власності визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 .
Визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 .
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  витрати на правову допомогу в розмірі 6978,40 грн. та 1200 грн. витрат за проведення екпертизи.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3811,26 грн.
В іншій частині позову – відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук В.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині вирішення позовних вимог щодо поділу транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 , та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а саме: розділити спільний транспортний засіб AUDI A4, 2006 року випуску, виділивши його відповідачу ОСОБА_2 та залишивши в його розпорядженні, відповідно стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частини вартості транспортного засобу в розмірі 125 258,89 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно не задовольнив ці позовні вимоги та не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, у якій суд дійшов висновку, що якщо за позовом одного із подружжя (який відмовляється від його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ на користь відповідача – іншого із подружжя – та просить стягнути відповідну грошову компенсацію за таку частку) суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у цьому майні, бо відповідач не погодився на присудження грошової компенсації позивачеві та не вніс відповідну суму на депозитний рахунок, таке судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача як співвласника. Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України, за відсутності окремої домовленості, фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований 24 січня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської обасті, актовий запис № 08 (а.с. 9), який, відповідно до рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.09.2023 по справі № 215/3926/23, було розірвано (а.с. 13-14, 10, 145-146).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №345328059 від 05.09.2023 (а.с. 11-12), та договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі за № 4311-4313 від 08.05.2008 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., на праві власності ОСОБА_2 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Також, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки та державну реєстрацію обтяжень, згідно якого на праві вимоги після ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" та ПАТ "СВЕТБАНК" іпотекодержателем є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а іпотекодавцем ОСОБА_2 (а.с. 11-12, 54-55).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , з 26.03.2019 на праві власності ОСОБА_2 належить автомобіль марки AUDI A4, 2006 року випуску, з об`ємом двигуна НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 130).
Згідно звіту про оцінку майна та висновку оцінювача ТОВ «Центр експертного дослідження», ОСОБА_4 , щодо визначення ринкової вартості об`єкта нерухомого майна – житлової квартири АДРЕСА_1 по заяві гр. ОСОБА_1 , ринкова вартість об`єкта нерухомості заг. пл. 66,1 кв.м., станом на 24.11.2023, становить 407600,00 грн. (а.с. 69-104).
Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №02-12.23 від 01.12.2023, судового експерта ОСОБА_5 , за визначенням ринкової вартості КТЗ АУДІ А4 реєстр. № НОМЕР_1 , ринкова вартість об`єкта, станом на 01.12.2023, становить 250517,78 грн. (а.с. 106-128).
Відповідно до Іпотечного договору №0307/0508/71-102-Z-1 від 08.05.2008, укладеного між ВАТ "СВЕДБАНК" та ОСОБА_2 , на забезпечення виконання основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекадержателю майно: трикімнатну квартиру, розташовану на другому поверсі двоповерхового будинку, загальною пл. 66,1 кв.м, житловою пл. 46,3 кв.м, яка знаходиться у АДРЕСА_3 (а.с. 160-163).
Встановивши, що спірне майно (квартира за адресою: АДРЕСА_2 , та транспортний засіб AUDI A4, 2006 року випуску, з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 ) сторонами придбано під час шлюбу за спільні кошти, суд першої інстанції дійшов висновку, що це це майно є спільним сумісним майном подружжя, частки яких у вказаному майні рівні, у зв`язку з чим частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу вказаного спільного нерухомого майна подружжя, шляхом визнання за сторонами права власності по частині квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 .
Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо поділу транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 , та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині поділу транспортного засобу, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог про поділ транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає, з огляду на наступне.
Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з метою поділу неподільної речі - автомобіля, що перебуває у спільній частковій власності, який набутий за час перебування у шлюбі з відповідачем. Єдиним варіантом вирішення такого спору бачила відмову від її частки у праві спільної часткові власності на автомобіль і отримання від відповідача грошової компенсації за цю частку.
За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Частиною 1ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Устатті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.
Частиною 1ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або ж реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 Цивільного кодексу України).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №209/308/20 виснувала, що частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.
Якщо за позовом одного із подружжя (який відмовляється від його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ на користь відповідача - іншого із подружжя - та просить стягнути відповідну грошову компенсацію за таку частку) суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у цьому майні, бо відповідач не погодився на присудження грошової компенсації позивачеві та не вніс відповідну суму на депозитний рахунок, таке судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача як співвласника. Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомійстатті 41 Конституції Україниза відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.
Отже, позивачка обрала спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення на свою користь вартості належної їй частки у спільному майні - автомобіля, що узгоджується з положеннями частини другої статті 16 ЦК України.
Встановлено, що сторони у період шлюбу придбали автомобіль марки AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 , але фактично автомобілем одноосібно користується відповідач ОСОБА_2 .
Відтак, встановивши, що спірний автомобіль сторони придбали під час перебування у зареєстрованому шлюбі, автомобіль є неподільною річчю, колегія суддів дійшла висновку про те, що можливим способом поділу автомобіля AUDI A4, 2006 року випуску, є присудження ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 її частки, на що вона згодна і про що просить у позовній заяві.
Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №02-12.23 від 01.12.2023, судового експерта ОСОБА_5 , за визначенням ринкової вартості КТЗ АУДІ А4 реєстр. № НОМЕР_1 , ринкова вартість об`єкта, станом на 01.12.2023, становить 250517,78 грн. (а.с. 106-128), й цей Висновок відповідачем ОСОБА_2 не спростовано, як і не заявлено клопотання про проведення відповідної судової авто-товарознавчої експертизи.
За наведених обставин колегія суддів визначає розмір грошової компенсації замість частки позивачки у праві спільної часткової власності на автомобіль у розмірі 125 258,89 грн., згідно висновку експерта №02-12.23 від 01.12.2023.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в оскаржуваній частині, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про розподіл спільного транспортного засобу AUDI A4, 2006 року випуску, шляхом виділу його відповідачу ОСОБА_2 , а також стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації 1/2 частини вартості транспортного засобу в розмірі 125 258,89 грн., припинивши право спільної сумісної власності позивачки на це майно.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, колегія суддів стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 877,88 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кадук Вкторія Вікторівна, – задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 18 березня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - автомобіля марки AUDI A4, 2006 року випуску -скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - автомобіля марки AUDI A4, 2006 року випуску – задовольнити.
В порядку поділу спільної сумісної власності, виділити ОСОБА_2  автомобіль марки AUDI A4, 2006 року випуску, днз.  НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова  НОМЕР_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 , в сумі 125 258 (сто двадцять п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень 89 (вісімдесят дев`ять) копійок.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль марки AUDI A4, 2006 року випуску, днз. НОМЕР_1 , з об`ємом двигуна 1968 см3, номер кузова НОМЕР_2 .
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  судові витрати у розмірі 1 877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 02 липня 2024 року.

Головуючий: 

Судді: