ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9656/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 33/817/457/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 , адвоката Нюні О.І. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Нюні О.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 21.04.2024 о 01 год. 35 хв. по вул. Микулинецька, 46 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820, результат огляду становив 1,70‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Нюня О.І. вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення ААД №710642 від 21 квітня 2024 року не зазначено пристрою за допомогою яких зроблені відеозаписи, додані до протоколу, що в свою чергу може мати ознаки стороннього втручання.
       Вказує, що працівник поліції перед проведенням огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , не зазначено їй ознак алкогольного сп`яніння та обґрунтованої підозри, щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, а також не надано дозволу на застосування алкотестера Drager МОЗ та Держспоживстандартом, сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
       На переконання захисника, матеріалами справи не підтверджується факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, як і власне факту згоди з результатами тесту на місці зупинки.
       На підтвердження цих доводів, апелянт зазначає, що ОСОБА_1 заявляла неодноразово клопотання працівникам поліції пройти відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, проте у відповідь їй, працівники поліції вказали, що вона відмовилась.
       Стверджує, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і не була згідна з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, в той час розгляд справи не був завершений.
       Зазначає, що водієві не роз`яснено права у відповідності до ст.268 КУпАП, як і ст.63 Конституції України, склад адміністративного правопорушення та санкцією статті 130 КУпАП.
       Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 не відсторонили від керування, у зв`язку з чим, на думку захисту, виникає сумнів у самій “підозрі у сп`янінні”.
       Також посилається на те, що в матеріалах справи та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні пояснення свідків, а також свідки відсутні на відеозаписах.
       В обґрунтування своїх доводів також зазначає, що всупереч вимог ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” працівники поліції з незрозумілих підстав та обставин, оскільки жодних ПДР України ОСОБА_1 не порушувала, здійснили зупинки транспортного засобу.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нюню О.І., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №710642 від 21 квітня 2024 року, 21.04.2024 о 01 год. 35 хв. по вул. Микулинецька, 46 в м. Тернополі водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820, результат огляду становив 1,70‰.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 її прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування гр. ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_1 , під час комендантської години, введеної у зв`язку з дією на території України воєнного стану.
       Щодо незаконності зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 слід зазначає наступне.
       Так, з матеріалів справи і відеозапису подій від 21.04.2024, вбачається, що ОСОБА_1 керувала автомобілем о 01:35 год., тобто під час дії комендантської години, встановленої на території Тернопільської області на час воєнного стану.
       За змістом Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
       Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
       Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.
       Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
       Згідно з Порядком перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженим постановою КМУ від 29 грудня 2021 №1456 уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби та вимагати пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також документів, що підтверджують відповідне право особи (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення.
       Все вищевказане узгоджується із ст.ст. 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію».
       Отже, за вказаних обставин зупинення поліцейськими автомобіля під керуванням ОСОБА_1 під час дії комендантської години і перевірка його документів повністю узгоджується з приписами вказаних вище нормативно-правових актів.
       Тому, стверджувати про безпідставність зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , як про це зазначає апелянт в апеляційній скарзі, апеляційний суд підстав не вбачає.
       В подальшому працівник поліції виявивши у водія наявні у неї ознаки сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодилась.
       Твердження захисника з приводу того, що жодної ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки з матеріалів відеофіксації вбачається, що коли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений, у водія були наявні зовнішні ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось у нечіткій мові та нестійкій ході.
       Таким чином, у працівників поліції були законні підстави вимагати у водія ОСОБА_1 , відносно якої виникла підозра, що вона перебуває у стані сп`яніння, пройти огляд на виявлення такого стану, у передбачений законом спосіб.        
       Також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» (повірка дійсна до 02.11.2024 року) виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 1,70 проміле, з чим остання погодилась та не бажала проходити такий огляд в медичному закладі.
       З результативно проведеного огляду ОСОБА_1 погодилась, що підтверджується матеріалами провадження.
       Як правильно встановлено судом першої інстанції, на запитання поліцейського до ОСОБА_1 чи погоджується вона із результатом огляду та чи хоче пройти огляд в медичному закладі, остання відповіла, що хоче додому (відеофайл export-m8ydi.mp4, час 01:41:17). Після чого їй ще раз роз`яснено, що вона вправі пройти огляд в медичному закладі, а також повторно з`ясовано, чи погоджується вона із результатом огляду на місці. Жодних заперечень зі сторони ОСОБА_1 не було (відеофайл export-m8ydi.mp4, час 01:41:23 -01:41:33).
       З огляду на дані протоколу, акту огляду та роздруківки з резульатами огляду, та змісту відеозапису, на якому не зафіксовано жодних заперечень відносно результатів огляду, доведено, що вона була згідна з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціального технічного засобу.        
       Той факт, що не зазначено пристрою за допомогою яких зроблені відеозаписи, що на думку захисту робить їх недопустимим доказом, то це не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , відповідно до встановленого порядку проходження ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, за результатами якого остання знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.
Стосовно тверджень апелянта про те, що ОСОБА_1 не надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а також сертифікату відповідності апеляційний суд констатує.
Відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки.
До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.
Пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Цим Законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.
Згідно з Державним реєстром затверджених типів засобів вимірювальної техніки, газоаналізатори виробництва DragerSafetyAG&Co. KGaARevalstraвe 1, 23560 Lubeck, Germany, мають сертифікат відповідності типу UA.TR.002 102-17 Rev.1 від 15 жовтня 2019 року, строк дії якого встановлено до 05 жовтня 2027 року.
Окрім того, згідно з Наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року №1529 "Про державну реєстрацію медичних виробів" (далі - Наказ), Газоаналізатор Drager Alkotest відноситься до переліку зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до Державного реєстру медичної техніки та виробів технічного призначення.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював вимогу про надання йому сертифікату відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, який використовували при її огляді.
       Будь-яких зауважень з цього приводу сама ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не заявляв, а доводи апеляційної скарги про протилежне нічим не підтверджені.
       Доводи апеляційної скарги у частині того, що працівниками поліції не були залучені свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не заслуговують на уваги, оскільки частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       В даному випадку відеозаписи з спеціальних технічних засобів нагрудних бодікамер додані до матеріалів справи (а. с. 2).
       Те, що ОСОБА_1 не була відсторонена від керування транспортним засобом, на що звертається увагу в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовує безпосередньо самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що доведено судом належними та допустимими доказами.         
Інші доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи клопотання про закриття провадження у справі, які були предметом дослідження суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.
       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація її дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя