ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 серпня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/2670/21
провадження № 22-ц/4809/59/24 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах:  Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І., 
учасники справи:  
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 ,
розглянувши за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , від імені якої діє представник – адвокат Урсаленко Богдан Олександрович, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Павелко І. Л.) від 22.05.2023, 
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог
13.04.2021 ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Вишня Ганна Вікторівна, звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завдатку у розмірі 20 000,00 грн, а також додаткового 20 000,00 грн у розмірі завдатку.
Вимоги позивачки обґрунтовано тим, що вона домовилася з ОСОБА_2 про купівлю-продаж будинку у с. Семенасте Новоукраїнського району Кіровоградської області, який належить на праві спільної часткової власності відповідачці та її брату ОСОБА_3 , по частці кожному.
Позивачка дала відповідачці завдаток в сумі 20 000,00 грн, що підтверджується виданою відповідачкою розпискою.
Відповідачка свій будинок позивачці не продала.
За таких обставин позивачка, посилаючись на ст. 571 ЦК України, вважає, що відповідачка має повернути їй завдаток, а також додатково сплати суму у розмірі завдатку. 
2.Короткий зміст рішення суду
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2023 позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс у розмірі 20 000,00 грн.
Рішення суду обґрунтоване тим, що передана позивачкою ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 сума є авансом за майбутній продаж будинку, але так, як договір купівлі-продажу не був укладений, відповідачка зобов`язана повернути отриманий аванс.
3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
ОСОБА_2 , від імені якої діє представник – адвокат Урсаленко Богдан Олександрович, подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2023 у справі № 404/2670/21 й ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд неправильно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, суд неправильно вирішив спір по суті так, як відповідачка не уникала оформлення договору купівлі-продажу будинку. Навпаки, вона на вимогу позивачки здійснила дооформлення необхідних документів на земельну ділянку, але після цього саме позивачка стала уникати оформлення договору. 
4.Короткий зміст відзив на апеляційну скаргу 
У відзиві на апеляційну скаргу, який подала до суду представника позивачки ОСОБА_1 – адвокат Вишня Ганна Вікторівна, викладено заперечення проти вимог та доводів апелянта, а також підтримку рішенню суду першої інстанції. 
5.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини: 
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.05.2008, виданого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н. Г., спадкоємцями зазначеного у цьому заповіті майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3 , по частці кожен. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за номером 61 (шістдесят один), що знаходиться у АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про праві власності, виданого Семенастівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області 16.04.2010.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2018, індексний номер витягу: 124754645, житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, розмір частки: . 
30.10.2020 ОСОБА_2 написала розписку про те, що вона отримала від ОСОБА_1 завдаток за дім розташований по АДРЕСА_1 в розмірі 20 000,00 грн. В разі її відмови від продажу будинку гроші в розмірі 20 000,00 грн зобов`язується повернути.
Договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в належній (нотаріальній) форм не укладено. 
6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
    При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.
7.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
7.1.Про розгляд справи судом у порядку спрощеного провадження 
Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
За ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України в редакції, чинній на час відкриття місцевим судом провадження у справі, було передбачено категорії справ, які для цілей цього Кодексу є малозначними. Зокрема: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2021 відкрито провадження у справі № 404/2670/21 та вирішено розглядати цю справу в порядку спрощеного позовного провадження. 
Рішення про розгляд справи в порідку спрощеного позовного провадження суд мотивував тим, що справа є малозначною. 
При цьому суд не встановив відповідачці строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Не зважаючи на ухвалу суду про відкриття провадження у справі, 17.08.2021 представник відповідачки подав до суду клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, яке мотивоване незгодою з обґрунтуванням позову, які відповідачка вважає неправдивими.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2021 у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.
Суд врахував предмет спору та ціни й не знайшов підстав вважати, що справа не є малозначною.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження з огляду на таке.
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завдатку у розмірі 20 000,00 грн, а також додаткового 20 000,00 грн у розмірі завдатку. Таким чином ціна позову становить 40 000,00 грн.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 270,00 грн.
Відповідно на час звернення позивача до суду сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становило: 2270 х 100 = 227 000,00 грн.
Отже, ціна позову (40 000,00 грн) є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн), тому, відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа є малозначною. 
З огляду на це та враховуючи норму п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, яка імперативно встановлює, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи, місцевий суд не мав права вибору між загальним та спрощений позовним провадження, а тому розглянув справу в порядку спрощеного провадження у відповідності до обов`язкової норми процесуального права.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обов`язкової підстави для скасування рішення місцевого суду в цій справі немає.
7.2.Норми права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін
Відповідно до ч. 1 ст. 16  ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (ч. 1 ст. 570 ЦК України)
Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ч. 2 ст. 570 ЦК України).
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).
Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч. 3 ст. 640 ЦК України).
Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
7.3.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
Відповідно до положень ч. 1 ст. 635, ст. 657 ЦК України попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, як і сам договір купівлі-продажу такого майна, мають укладатися письмово й підлягають нотаріальному посвідченню. 
Згідно з положеннями ст. 546, ст. 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Правила ст. 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.
Тож, внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку.
Місцевий суд правильно встановив, що договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства (ст. 657 ЦК України), між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, а тому суд обґрунтовано виснував, що передана позивачкою ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 грошова сума у розмірі 20 000,00 грн, яка названа в розписках завдатком, фактично є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах: від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12, від 25.09.2013 у справі № 6-82цс13, а також Верховним Судом у постановах: від 30.01.2019 № 461/5297/16-ц, від 17.06.22021 № 711/5065/15-ц.
Не зважаючи на те, що позивачка просила стягнути грошові кошти, як завдаток, і посилалася як на правову підставу своїх вимог на ст. 571 ЦК України, місцевий суд, керуючись принципом «jura novit curia» (суд знає закон), самостійно здійснив правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосував ті норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Посилання апелянта на те, що саме з вини ОСОБА_1 вони не уклали договорів купівлі-продажу будинку, а тому позивачка не має права вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки передана нею відповідачці сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, який підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої зі сторін не відбулося укладення договору.
8.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки апелянтом доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
9.Про судові витрати
Оскільки суд апеляційної інстанції не скасовує і не змінює рішення суду першої інстанції, то передбачених ч. 13 ст. 141 ЦПК України для нового розподілу судових витрат, які пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції, немає.
Враховуючи, що апелянтка є особою з інвалідністю другої групи безстроково (а. с. 194), а тому на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільняється від сплати судового під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Позивачка про наявність у неї судових витрат, пов`язаних із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, та їх розподіл заяву до суду не подала.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375,382-384ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якої діє представник – адвокат Урсаленко Богдан Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2023 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник