17 вересня 2024 року
м. Київ                                                                                            
 
справа № 361/3526/20
провадження № 61-15347св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, Міськрайонне управління у Броварському районі та місті Броварах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, 
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником Гулою Сергієм Євгеновичем , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2022 року у складі судді Василишина В. О. та постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М.,
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року  ОСОБА_1  звернулась з позовом до  ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора, скасування запису про державну реєстрацію, припинення права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12 липня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Самко Н. Т., зареєстрованого у реєстрі за № 1775, ОСОБА_1 купила у ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_4 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847744, виданого згідно з рішенням Броварської міської ради Київської області 78 сесії 05 скликання № 1410 від 04 лютого 2010  року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 011096300447. Після посвідчення договору купівлі-продажу приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Самко Н. Т. зробила відповідний напис на зворотній сторінці про перехід права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 
01 листопада 2012 року зазначені відомості зареєстровані відділом Держкомзему у м. Броварах в Поземельних книгах.
Разом з тим, у подальшому вказана земельна ділянка у незаконний спосіб вибула з володіння позивача.
Так, 14 жовтня 2016 року у газеті «Нове життя» № 41 (10503) опубліковано оголошення наступного змісту: «Втрачений державний акт ЯЛ № 847744 від 04 лютого 2010 року, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, виданий відділом Держгеокадастру у м. Броварах на ім`я ОСОБА_5 , вважати недійсним».
За результатами розгляду вказаного оголошення, витягу з Державного земельного кадастру від 17 жовтня 2016 року та архівної копії примірника втраченого документа, приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н. М. зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 за № 16958560 від 18 жовтня 2016 року.
26 жовтня 2016 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 набула у власність спірну земельну ділянку, а 10 березня 2017 року продала її ОСОБА_2 
22 червня 2017 року на підставі заяви ОСОБА_2 проведено поділ спірної земельної ділянки та утворено чотири земельні ділянки, площею 0,025 га, за новими кадастровими номерами та адресами у АДРЕСА_1 - 3210600000:01:045:0100, АДРЕСА_1 - 3210600000:01:045:0101, АДРЕСА_2 - 3210600000:01:045:0102, АДРЕСА_1 - 3210600000:01:045:0103.
Позивач вважала, що спірна земельна ділянка вибула з володіння поза її волею та відповідно підлягає витребуванню у відповідача із збереженням нової кадастрової нумерації та відповідних адрес.
Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821832 від 22 червня 2017 року;
скасувати запис про державну реєстраціюправа власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, номер запису про право власності: 21060889, форма власності: приватна, розмір частки: 1; 
припинити право приватної власностіОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 
витребувати з чужого незаконного володінняОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35822324 від 22 червня 2017 року;
скасувати запис про державну реєстраціюправа власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282947732106, номер запису про право власності: 21060320, форма власності: приватна, розмір частки: 1; 
припинити право приватної власностіОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 
витребувати з чужого незаконного володінняОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821396 від 22 червня 2017 року;
скасувати запис про державну реєстраціюправа власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, номер запису про право власності: 21060406, форма власності: приватна, розмір частки: 1; 
припинити право приватної власностіОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 
витребувати з чужого незаконного володінняОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35820698 від 22 червня 2017 року,
скасувати запис про державну реєстраціюправа власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282873732106, номер запису про право власності: 21059951, форма власності: приватна, розмір частки: 1; 
припинити право приватної власностіОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; 
витребувати з чужого незаконного володінняОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Протокольною ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2022 року позов  ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821832 від 22 червня 2017 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, номер запису про право власності: 21060889, форма власності: приватна, розмір частки: 1; припинено право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0100, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35822324 від 22 червня 2017 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282947732106, номер запису про право власності: 21060320, форма власності: приватна, розмір частки: 1; припинено право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0101, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821396 від 22 червня 2017 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, номер запису про право власності: 21060406, форма власності: приватна, розмір частки: 1; припинено право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0102, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35820698 від 22 червня 2017 року; скасовано запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1282873732106, номер запису про право власності: 21059951, форма власності: приватна, розмір частки: 1; припинено право приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером: 3210600000:01:045:0103, площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 14 293,60 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що:
на момент проведення приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Базир Н. М. державної реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_4 18 жовтня 2016 року, останній не був власником майна, так як у законний спосіб відчужив його на користь ОСОБА_1 у 2011 році. Відповідно перехід права власності від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 2016 року та від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2017 року відбувся у незаконний спосіб, як і подальша реєстрація за відповідачем ОСОБА_2 права власності на спірні земельні ділянки, утворені внаслідок поділу первісної земельної ділянки, набутої  ОСОБА_1 на законних підставах. Правочин, на підставі якого    ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку, є правомірним. Позивач у визначеному законом порядку набула права власності на земельну ділянку, тому її порушене право підлягає поновленню;
суд вказав, щоз урахуванням змін, внесених до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимоги про скасування рішення державного реєстратора є дієвим та належним способом захисту, його застосування призведе до відновлення порушеного права позивача;
щодо заяви відповідача про пропуск позивачем позовної давності, то суд зазначив, що про порушення свого права позивач дізналася у червні 2017 року з відповіді на звернення до Міськрайонного управління у Броварському районі та м. Броварах ГУ Держгеокадастру у Київській області від 09 червня 2017 року. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Міськрайонне управління у Броварському районі та м. Броварах ГУ Держгеокадастру у Київській області, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Базир Н. М., про визнання незаконною та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду. З позовом у цій справі позивач звернулася 04 червня 2020 року, тобто у межах позовної давності, встановленої статтею 257 ЦК України.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Гулою С. Є., задоволено частково.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2022 року в частині скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області Орлової Т. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821832 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35822324 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35821396 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35820698 від 22 червня 2017 року; скасування запису про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно-земельну ділянку з кадастровими номерами: 3210600000:01:045:0100, 3210600000:01:045:0101; 3210600000:01:045:0102; 3210600000:01:045:0103 площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, 1282947732106, 1282926732106, 1282873732106, номери запису про право власності: 21060889, 21060320, 21060406, 21059951, форма власності: приватна, розмір частки:1; припинення права приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку з кадастровими номерами 3210600000:01:045:0100, 3210600000:01:045:0101; 3210600000:01:045:0102; 3210600000:01:045:0103 площею 0,0250 га, цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог відмовлено.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанова суду мотивована тим, що:
суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що ОСОБА_4 в межах свого суб`єктивного права розпорядився своєю власністю, передавши це право ОСОБА_1 , правочин, на підставі якого ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку, є правомірним, недійсним у встановленому законом порядку не визнався, тому чотири земельні ділянки підлягають витребування від ОСОБА_2 як останнього набувача на користь позивача;
апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про те, що відновлення порушеного права позивача підлягає у спосіб скасування рішень державного реєстратора, оскільки пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35821832 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35822324 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35821396 від 22 червня 2017 року, індексний номер 35820698 від 22 червня 2017 року; скасування записів про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами: 3210600000:01:045:0100, 3210600000:01:045:0101; 3210600000:01:045:0102; 3210600000:01:045:0103 площею 0,0250 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційні номери об`єкта нерухомого майна: 1282926732106, 1282947732106, 1282926732106, 1282873732106, номери запису про право власності: 21060889, 21060320, 21060406, 21059951, форма власності: приватна, розмір частки:1; припинення права приватної власності ОСОБА_2 на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами 3210600000:01:045:0100, 3210600000:01:045:0101; 3210600000:01:045:0102; 3210600000:01:045:0103 площею 0,0250 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині помилковості висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 через те, що не встановлено незаконність рішення державного реєстратора Базир Н. М. про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, не визнані недійсними та не скасовані договори купівлі-продажу земельної ділянки на ім`я ОСОБА_6 та на ім`я ОСОБА_2 , апеляційний суд вказав, що ці доводи не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскарженого рішення, оскільки для витребування власником майна, яке вибуло з його володіння поза його волею, оспорення правочинів і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).
Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 в 2017 році до суду з аналогічним позовом, який 27 травня 2020 року ухвалою суду був залишений без розгляду, після чого ОСОБА_1 у червні 2020 року повторно звернулася до суду з аналогічним позовом, не може вважатися зловживанням правом на позов.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
У жовтні 2023 року  ОСОБА_2 подав касаційну скаргу за підписом представника Гули С. Є. , в якій просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що:
апеляційний суд залишив поза увагою, що заява про уточнення позовних вимог була подана позивачем після закриття підготовчого провадження, що є порушенням статей 49 та 189 ЦПК України;
суди не визначилися з тим, чи є відповідач добросовісним або недобросовісним набувачем, вважав, що він є добросовісним набувачем, оскільки купив спірну земельну ділянку від іншого добросовісного набувача. Вказує, що оцінка добросовісності поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна є основою для витребування у нього майна, що підтверджується висновками Верховного Суду. Не встановили, чи був ОСОБА_4 власником та добросовісним набувачем. Висновок судів про те, що ОСОБА_4 не був власником спірної земельної ділянки на момент її відчуження ОСОБА_6 , на думку заявника касаційної скарги, є припущенням судів. Вважає, що право власності в законний спосіб 26 листопада 2016 року перейшло до ОСОБА_7 .
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить про те, що судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, тому в іншій частині не оскаржуються та в касаційному порядку не переглядаються.
Рух справи 
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з суду першої інстанції цивільну справу.
У січні 2024 року матеріали цивільної справи № 361/3526/20 надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 19 грудня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 18 листопада 2020 року у справі № 361/4307/16-ц, від 13 вересня 2023 року у справі № 462/6637/21, від 13 вересня 2023 року у справі № 669/927/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).
Фактичні обставини
Суди встановили, що на підставі рішення Броварської міської ради Київської області 78 сесії 05 скликання № 1410 від 04 лютого 2010 року ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯЛ № 847744 на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 847744, виданий 06 квітня 2010 року, зареєстрований 14 квітня 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі № 011096300447.
12 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Самко Н. Т., зареєстрований у реєстрі № 1775, за яким ОСОБА_1 прийняла у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Відмітка про перехід права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 здійснена приватним нотаріусом Самко Н. Т. на державному акті на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_4 
01 листопада 2012 року відомості щодо переходу права власності на вказану земельну ділянку зареєстровані відділом Держземкому у м. Броварах в Поземельних книгах, про що свідчить відмітка на державному акті на право власності на земельну ділянку.
14 жовтня 2016 року у газеті «Нове життя» № 41 (10503) опубліковано оголошення наступного змісту: «Втрачений Державний акт ЯЛ № 847744 від 04 лютого 2010 року, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, виданий відділом Держгеокадастру у м. Броварах на ім`я ОСОБА_5 , вважати недійсним».
18 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Базир Н. М. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо власника земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - ОСОБА_4 .
Відповідно до дослідженої у судовому засіданні реєстраційної справи на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3210600000:00:045:0044, 3210600000:01:045:0100, 3210600000:01:045:0101, 3210600000:01:045:0102, 3210600000:01:045:0103, 26 жовтня 2016 року ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Кузьміченко О. А., зареєстрований у реєстрі № 2018, за яким ОСОБА_6 прийняла у власність земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору купівлі-продажу земельна ділянка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державну реєстрацію права приватної власності на відчужувану земельну ділянку за ОСОБА_4 проведено шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Базир Н. М. , державним реєстратором, приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області 18 жовтня 2016 року, номер запису про право власності: 16958560, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1058088032106.
Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазарєвою В. П., зареєстрованого у реєстрі № 366, ОСОБА_6 продала ОСОБА_2 незабудовану земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
10 березня 2017 року приватний нотаріус Лазарєва В. П. зареєструвала право власності (номер запису про право власності: 19390088) за ОСОБА_2 
06 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до компетентних органів із заявою, в якій просив розділити вказану земельну ділянку на чотири земельні ділянки площами 0,0250 га, а також виготовити чотири окремі правовстановлюючі документи на його ім`я на вищевказані земельні ділянки.
Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 364 від 13 червня 2016 року надано адреси об`єктам нерухомого майна у м. Броварах, а саме земельній ділянці, площею 0,0250 га (кадастровий номер: 3210600000:01:045:0103), по АДРЕСА_3 , земельній ділянці, площею 0,0250 га, (кадастровий номер: 3210600000:01:045:0102) по АДРЕСА_3 , земельній ділянці, площею 0,0250 га, (кадастровий номер: 3210600000:01:045:0100) по АДРЕСА_3 , земельній ділянці, площею 0,0250 га, (кадастровий номер: 3210600000:01:045:0101) по АДРЕСА_3 .
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35820698 від 22 червня 2017 року ОСОБА_10 (виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області) внесено запис про право власності: 21059951, ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,025 га, кадастровий номер: 3210600000:01:045:0103, адреса: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35821396 від 22 червня 2017 року ОСОБА_10 (виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області) внесено запис про право власності: 21060406, ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,025 га, кадастровий номер: 3210600000:01:045:0102, адреса: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35821832 від 22 червня 2017 року ОСОБА_10 (виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області) внесено запис про право власності: 21060889, ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,025 га, кадастровий номер: 3210600000:01:045:0100, адреса: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35822324 від 22 червня 2017 року ОСОБА_10 (виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області) внесено запис про право власності: 21061320, ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,025 га, кадастровий номер: 3210600000:01:045:0101, адреса: АДРЕСА_1 .
Позиція Верховного Суду
Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України).
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що «виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно)».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2023 року у справі № 199/4884/17 (провадження № 61-3601св22), на яку є посилання в касаційній скарзі, вказано, що:
«предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (правовий висновок, сформульований у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).
З аналізу змісту наведеного правила випливає, що право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-54цс17). За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 ЦК України застосовується як правова підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2016 року у справі № 1522/25684/12).Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19) власник, з дотриманням вимог статті 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Верховним Судом надавалася оцінка доводам зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради про визнання її добросовісним набувачем спірної квартири та не встановлено наявності підстав для його задоволення. При цьому судом роз`яснено, що ОСОБА_1 не позбавлена можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до ОСОБА_2 , у якої вона придбала цю квартиру, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (провадження № 12-10гс21) зазначено, що:
«5.57. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть.
5.58. Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Адже не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб (продавця чи осіб, які його представляють у силу вимог закону), допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, крім випадків передбачених у статті 388 ЦК України.
5.60. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів ЦК України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)). Отже, якщо добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, то вона вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
5.61. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 54).
5.62. Отже, вирішуючи питання про витребування спірного майна, суди повинні передусім добросовісність набувача майна. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (пункт 40)). На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, пункт 6.43 постанови від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19).
5.64. Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що суттєво як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції, не можуть вважатися такими, що відповідають вимозі законності втручання у право мирного володіння майном».
Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (провадження № 14-235цс18)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 727/4471/20 (провадження № 61-4831св21) зазначено, що:
«можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17)».
Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.
Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року у справі № 450/2148/20 (провадження № 61-11496св23) зазначено, що «касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги, що втручання у права відповідача не становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, яка не позбавлена можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до особи, у якої вона придбала цю квартиру, на підставі статті 661 ЦК України. Адже така можливість не є безумовною підставою для витребування майна у добросовісного набувача та не звільняє суд від обов`язку перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, пропорційності втручання в майнові права сторін спору з огляду на справедливий баланс конкуруючих інтересів в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, за обставин цієї справи, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. При цьому власник, при неможливості витребувати майно у добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України, має аналогічні засоби для відновлення свого права, пред`явивши вимогу до особи (осіб), внаслідок неправомірних дій яких майно незаконного вибуло із його володіння, про компенсацію майнової шкоди на загальних підставах (частина третя статті 386, статті 11, 22, 1166 ЦК України)».
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
У справі, що переглядається:
позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що відповідно до договору        купівлі-продажу від 12 липня 2011 року, вона купила у ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте 14 жовтня 2016 року у газеті «Нове життя» № 41 (10503) опубліковано оголошення наступного змісту: «Втрачений державний акт ЯЛ № 847744 від 04 лютого 2010 року, кадастровий номер: 3210600000:00:045:0044, виданий відділом Держгеокадастру у м. Броварах на ім`я ОСОБА_5 , вважати недійсним». За результатами розгляду вказаного оголошення та витягу з Державного земельного кадастру від 17 жовтня 2016 року та архівної копії примірника втраченого документа, приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н. М. зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку на ім`я ОСОБА_4 , який 26 жовтня 2016 року продав спірну земельну ділянку ОСОБА_6 , а остання 10 березня 2017 року продала її ОСОБА_2 ;
апеляційний суд при задоволенні позову в частині витребування спірних земельних ділянок погодився з доводами позивача, що спірне майно, яке було у власності позивача, вибуло з її володіння поза її волею, проте залишив поза увагою, що оцінці в справі, яка переглядається, підлягали не тільки обставини вибуття майна з володіння позивача, а й обставини набуття цього майна ОСОБА_2 у контексті добросовісності останнього набувача. Тому суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок про витребування майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині слід скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд залишив поза увагою, що заява про уточнення позовних вимог була подана позивачем після закриття підготовчого провадження, що є порушенням статей 49 та 189 ЦПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки, аналіз матеріалів справи свідчить, що первісна заява позивача містила позовну вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння; ухвалою суду першої інстанції від 13 травня 2021 року закрито підготовче провадження у цій справі; у вересні 2021 року позивач уточнила позовні вимоги та поміж витребування майна з чужого незаконного володіння просила скасувати рішення державного реєстратора та записи про державну реєстрацію права власності, припинити право приватної власності (т. 2, а. с. 64-77); судові рішення оскаржуються в частині задоволених позовних вимог про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, тому подання заяви про збільшення позовних вимог не вплинуло на правильність оскаржених судових рішень. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
Доводи касаційної скарги з урахуванням меж касаційного перегляду та висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18  вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2024 року у справі № 450/2148/20 (провадження № 61-11496св23), дають підстави для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в оскарженій частині прийнята без додержання норм матеріального та процесуального права. Тому касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції в оскарженій частині скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником Гулою Сергієм Євгеновичем , задовольнити частково.
Постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Київського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року в скасованій частині втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                  В. І. Крат
Судді:                                                                            Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко