Номер провадження: 33/813/1231/24
Номер справи місцевого суду: 947/267/24 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В.М. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
Іменем України
18.06.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання – Чеботар А.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Карлінського Андрія Олеговича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить об`єднати розгляд апеляційних скарг на постанови Київського районного суду м. Одеси у справах № 947/267/24 та № 947/298/24, та закрити одну з них автоматично за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП. Скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, яка прийнята з істотними порушеннями прав людини згідно рішень ЄСПЛ, Конституції України ст. 4 Протоколу № 7 до ЄКПЛ, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
       Всі витрати покласти на Департамент патрульної поліції України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у об`єднанні матеріалів справи № 947/38662/23, № 947/267/24, № 947/298/24, вважає положення ст. 36 КУпАП імперативними. Зазначає, що транспортний засіб в якому перебував ОСОБА_1 не знаходився у русі та не був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що поліцейські в судове засідання не з`явились. На ОСОБА_1 вчинявся тиск працівниками поліції, в вигляді кількох ударів по обличчю. В подальшому ОСОБА_1 викликав наряд поліції. ОСОБА_1 не було надано сертифікату на технічний пристрій, разом з тим, ОСОБА_2 погодився пройти огляд у медичному закладі. 
Відеозапис не є безперервним. ОСОБА_1 не відстороняли від керування транспортним засобом, що свідчить про невідповідність дій поліцейського. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Карлінський А.О. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні. 
На підтвердження вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, до суду надано протокол серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року, 27.11.2024 року о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Одеса на площі Толбухіна ОСОБА_1 керував транспортним засобом БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (не стійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкірного покриву обличчя). Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в медичному закладі відмовився.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зазначив, що об`єднання матеріалів справи є правом, а не обов`язком суду. Суд має право за власної ініціативи вирішити питання про об?єднання. Вважав, що об?єднання вказаних справ може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох справ навіть тісно пов?язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, ускладнює розгляд та вирішення справи, тому вважав за недоцільне об`єднання справ в одне провадження.
Суд першої інстанції зазначив, що обставини правопорушення та вина правопорушника підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, сукупністю досліджуваних матеріалів, доданих до вказаного протоколу, в тому числі і відеозаписом з місця події на яких зафіксовано факт відмови від проходження огляду, а також те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Проведення огляду на стан сп?яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним
Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N? 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року N? 1103.
Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов?язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров?я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров?я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров?я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров?я.
Відповідно до ч. 2, 3 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров?я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров?я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров?я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Пунктом 8 Порядку передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Вимогами п. п. 8, 12 Інструкції також передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров?я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що у разі не проходження огляду за допомогою технічних засобів або відмови в його проходженні, водію має бути запропоновано пройти такий огляд в закладах охорони здоров?я. Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров?я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв?язку з порушенням вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, а саме відмови в проходженні огляду на стан сп?яніння.
До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.11.2023 року.
Обставини відмови від проходження огляду за допомого спеціального технічного пристрою газоналізатора Драгер та направлення на огляд до медичного закладу ОСОБА_1 не заперечуються.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні ОСОБА_1 також заперечував факт керування транспортним засобом.
Апеляційний суд зауважує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.
Складом правопорушення є наявність об?єктивних та суб?єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Диспозиція статті 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп?яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зазначена норма регулює правовідносини щодо керування транспортним засобом у стані сп?яніння та визначає спеціальний суб?єкт- водій транспортного засобу.
Водій-особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (п. 1.10 Правил дорожнього руху).
Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» визначено, що керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Отже, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.
Апеляційний суд зазначає, що однією з обов?язкових умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є обставина керування транспортним засобом.
Обов?язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 256 КУпАП).
Проте, особами, уповноваженими на складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року належним чином обов?язок, визначений положеннями ч. 2 ст. 256 КУпАП, виконаний не був, оскільки матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження обставин керування
ОСОБА_1 транспортним засобом БМВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , за обставин викладених у протоколі.
Враховуючи відсутність доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі, особа, відносно якої він складений, у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб?єктом вчинення даного адміністративного правопорушення.
3 викладеного вбачається, що належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду не надано, доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо заперечення факту керування транспортним засобом матеріалами справи не спростовуються, тому висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Частиною другою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов?язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить об?єднати розгляд апеляційних скарг на постанови Київського районного суду м. Одеси у справах № 947/267/24 та № 947/298/24, та закрити одну з них автоматично за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП.
Щодо вказаних вимог апеляційної скарги апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Положеннями ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (частина перша). Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (частина друга).
Із матеріалів справи вбачається, що 27.11.2023 року відносно ОСОБА_1 складено: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/267/24), протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N? 552325 від 28.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/298/24), постанову серії ЕГА № 1249140 від 27.11.2023 року за ст. 183 КУпАП (справа № 947/38662/23).
Положеннями ст. 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Підстави для автоматичного закриття однієї зі справ за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП, відсутні оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/267/24) складено відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, яке мало місце 27.11.2023 року о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Одеса, площа Толбухіна 1, а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 552325 від 28.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУПАП (справа № 947/298/24) складено відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, яке мало місце 27.11.2023 року о 22 годині 20 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 9. Доводів щодо невідповідності зазначення місця та часу скоєння адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить.
Враховуючи викладене відсутні підстави для висновку про повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення тому положення статті 61 Конституції України та положення частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають застосуванню.
Також апеляційний суд зауважує, що положеннями КУпАП не передбачено механізму та права апеляційного суду об`єднувати в одне провадження розгляд апеляційних скарг, тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.
Під час апеляційного перегляду захисником ОСОБА_1 заявлено клопотання про виклик поліцейського, вмотивоване необхідністю підтвердження обставин застосування до ОСОБА_1 заходів фізичного впливу під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.06.2024 року, у задоволенні вказаного клопотання відмовив, з огляду на те, що предметом апеляційного перегляду є постанова Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення фіксувались спеціальними технічними засобами, що дає можливість у повному обсязі встановити обставини справи за допомогою неупереджених та об?єктивних доказів.
Також захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності заявлено клопотання про виклик свідка генерального директора КПН «ОМЦПЗ» ООР ОСОБА_5 , обґрунтоване необхідністю встановлення обставин ненадання ОСОБА_1 медичної допомоги. Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.06.2024 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки, як вже зазначалось предметом апеляційного перегляду є постанова Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року складено за відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
Щодо клопотання про виклик в якості свідка секретаря судового засідання, то з огляду на дослідження відеозаписів судового засідання суду першої інстанції захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не наполягав на задоволенні заявленого клопотання про виклик секретаря судового засідання.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не були роз?яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та не надано сертифікату на технічний пристрій після пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки, спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.
Як вже зазначалось, доводи апеляційної скарги щодо застосування до ОСОБА_1 фізичного примусу не є предметом апеляційного перегляду, тому останнім під час розгляду апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП оцінка не надається.
Посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи є неналежними доказами відповідно до положень ст. 77 КАС, що встановлено судовим рішенням, апеляційний суд відхиляє, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 року у справі № 947/38662/23 скасоване постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 року.
Вимоги апеляційної скарги щодо покладення всіх судових витрат включно з судовим збором першої інстанції на Департамент патрульної поліції України задоволенню не підлягають, оскільки покладення обов?язку зі сплати судового збору за подання, як апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, так і стягнутого такою постановою судового збору на Департамент патрульної поліції України положеннями КУпАП не передбачено.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст. 280 КУпАП, не було з?ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП, має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        В.А. Коновалова