УХВАЛА
09 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 757/61570/21-ц
провадження № 61-17695сво23
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача - Синельникова Є. В.,
суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., 
Фаловської І. М., Червинської М. Є.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісовський Сергій Володимирович, на рішення Печерського районного суду міста Києва 
від 01 грудня 2022 року у складі судді Ільєвої Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у складі колегії суддів: 
Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.,у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації і відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позову вказував, що народний депутат України ОСОБА_1 активно веде офіційний верифікований канал на відеохостингу YouTube під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому постійно викладає відеоролики зі своєю участю, в тому числі у форматі монологів на політичні теми.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 виставив відеоролик ( ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », зміст якого порочить його честь, гідність та ділову репутацію.
Зокрема, ОСОБА_1 заявив наступне:
«… Интересная история как помощники Ермака начинают занимать важные государственные должности. Эта вся история начинается с того, как в 2019 -      2020 году родной брат ОСОБА_3 продавал государственные должности.                Я опубликовал эти записи, лавочку эту я успешно прикрыл...».
На ІНФОРМАЦІЯ_8 (10 днів з дня публікації відеоролику) публікацію 
від ІНФОРМАЦІЯ_3 , розміщену на YouTube каналі «ІНФОРМАЦІЯ_1», подивилися більше 119 000 осіб. У цьому відеоролику відповідач фактично звинуватив його у продажі державних посад в 2019-2020 роках.
Позивач вважав, що ОСОБА_1 внаслідок поширення на своїй офіційній сторінці на YouTube каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою 
ІНФОРМАЦІЯ_6 широкому колу осіб наведеної недостовірної та образливої інформації, яка зводиться до фактичного звинувачення його у продажі державних посад в 2019-2020 роках, порушив його особисті права на повагу до гідності і честі та на недоторканість його ділової репутації, оскільки така інформація є, в першу чергу, неправдивою, вигаданою, надуманою; публікація не містить жодних доказів, обґрунтувань або посилань на факти, що могли б підтвердити слова відповідача; дана публікація спотворила та принизила його у очах громадськості та суспільства; дані судження важко назвати оціночними, оскільки вони є стверджувальними; такі судження породили сумніви щодо дотримання позивачем норм кримінального закону, моральних засад та законодавчих вимог при виконанні ним службових обов`язків. Висловлювання відповідача паплюжать його честь, гідність та підривають ділову репутацію.
ОСОБА_2 вказував, що поширена інформація стосується саме його особи. При цьому із зазначеної сторінки ОСОБА_1 в YouTube, його сторінок в інших соціальних мережах, наприклад Facebook, вбачається, що він багато уваги приділяє його діяльності та діяльності його брата - керівника Офісу Президента України ОСОБА_3 .
Позивач жодним чином не заперечує своїх родинних зв`язків з Керівником Офісу Президента України ОСОБА_3 . Відтак, жодних сумнівів, що поширена відповідачем недостовірна інформація стосується саме його, немає. ОСОБА_1 в зазначеному відеоролику чітко звертається до ОСОБА_3 та згадує його, як рідного брата.
Позивач також вказує, що висловлювання відповідача щодо його дій є такими, що можуть бути перевірені на предмет їх правдивості. Дії, про які заявляє відповідач, підпадають під ознаки кримінально карного діяння, що, у свою чергу, виключає віднесення його слів про нього до оціночних суджень чи критичних зауважень про його діяльність. Відповідач фактично вказує на вчинення ним злочинних корупційних дій, що не підтверджується жодними даними. Заява відповідача про його корупційну змову з його братом ОСОБА_3 викладена у публікаціях таким чином, що жодного сумніву у її правдивості у пересічного громадянина виникнути не може, незважаючи на її неправдивість.
Висловлювання відповідача містять конкретні звинувачення у вчиненні ним корупційних правопорушень, що є кримінально карними діяннями; характер висловлювання, а саме використання мовно-стилістичних засобів у тексті публікації, жодним чином не схожий на власне оціночне судження, що виключає можливість застосування захищених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та деякими рішеннями Європейського суду з прав людини (наприклад, у справі Lingens v. Auslriа від 8 липня 1986 року) гарантій свободи вираження поглядів, поняття «оціночного судження» та/або так званих меж допустимої критики щодо політика.
Більше того, недостовірна інформація, поширена у відео, відзнятому самим ОСОБА_1 , свідомо ним викладена на каналі в YouTube. 
Стверджуючи, що він вчиняв корупційні дії щодо «продажу» посад у державних органах, відповідач фактично звинувачує його у вчиненні корупційних дій, за які законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Висловлювання ОСОБА_1 на своїй сторінці каналу в YouTube щодо вчинення корупційних дій з приводу «продажу» посад в державних органах на думку позивача, є недостовірною інформацією, яка не відповідає дійсності. У свою чергу поширення такої інформації ОСОБА_1 на його каналі в YouTube посягає на немайнові блага позивача, що захищені Конституцією України.
Позивач зазначає, що його професійна діяльність жодним чином не пов`язана з будь-якими діями, внаслідок яких він може продавати державні посади або іншим чином впливати на призначення осіб на посади державного значення. Більше того, він сам не займає жодної державної або політичної посади.
Позивач вказав, що має певний авторитет у своєму колі спілкування та має повагу у суспільстві, тобто здобув собі певну позитивну ділову репутацію. Разом з тим, будь-яка негативна суспільна оцінка позивача, яка може з`явитися внаслідок поширення відносно нього негативної та недостовірної інформації, негативно впливає на його честь, гідність та ділову репутацію. 
Позивач вважав, що повним та достатнім поновленням його прав буде визнання, поширеної ОСОБА_1 відносно нього інформації недостовірною із зобов`язанням спростувати недостовірну інформацію, що була поширена на офіційній сторінці каналу Youtube ОСОБА_1 , шляхом розміщення відеоролику із записом спростування.
Крім того, позивач вказував, що йому було завдано моральну шкоду, оскільки поширення відповідачем недостовірної інформації відбулося шляхом її розповсюдження в мережі Інтернет, що зробило її доступною для великої кількості осіб. Позивач просив суд врахувати, що негативна інформація про нього також була поширена, окрім інших людей, серед членів його родини, друзів, знайомих, колег, які були неприємно вражені даними відомостями. Розмір моральної шкоди позивач оцінив в 1 грн.
З урахуванням зазначеного ОСОБА_2 просив: 
- визнати недостовірною інформацію та такою, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену народним депутатом України ОСОБА_1 на його офіційній сторінці відеохостингу 
YouTube у публікації від ІНФОРМАЦІЯ_3 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням   ІНФОРМАЦІЯ_6), а саме: «Эта вся история начинается с того, как в 2019 - 2020 году родной брат ОСОБА_3 продавал государственные должности. Я опубликовал эти записи, лавочку эту я успешно прикрыл»;
- зобов`язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня набрання рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену ним відносно ОСОБА_2 інформацію шляхом розміщення на своїй сторінці у YouTube відеоролику з озвученим текстом наступного змісту: «Поширена мною інформації про те, що ОСОБА_2 в 2019-2020 роках продавав державні посади є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності»;
- стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1 грн на відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недостовірною та такою, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 , інформацію, поширену народним депутатом України ОСОБА_1 на його офіційній сторінці відеохостингу YouTube у публікації 
від ІНФОРМАЦІЯ_3 року під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » за посиланням  
ІНФОРМАЦІЯ_6), а саме: «Эта вся история начинается с того, как в 2019 -                  2020 году родной брат ОСОБА_3 продавал государственные должности. Я опубликовал эти записи, лавочку эту я успешно прикрыл.».
Зобов`язано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену ним відносно ОСОБА_2 інформацію шляхом розміщення на своїй сторінці в YouTube відеоролику з озвученим текстом наступного змісту: «Поширена мною інформації про те, що ОСОБА_2 в 2019 -2020 роках продавав державні посади є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності».
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 грн на відшкодування моральної шкоди та 4 086 грн у відшкодування судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, що оспорювана інформація підлягає спростуванню, оскільки відповідачем стосовно позивача було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності і спростовується матеріалами справи, поширення вказаної інформації порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а відповідач не довів достовірність поширеної інформації або того, що це лише є оціночними судженнями, а відтак така інформація підлягає спростуванню.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року - без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач на своєму YouTube каналі поширив інформацію відносно позивача, який не є публічною особою, не займає жодної державної або політичної посади, яка набула значного розголосу в українському суспільстві, жваво б обговорювалась на всіх телеканалах, у засобах масової інформації, в соціальних мережах, ця інформація поширена у відео, відзнятому самим ОСОБА_1 , та свідомо ним викладена на його каналі YouTube. З наданого відео чітко вбачається, що навіть пересічному громадянину зрозуміло про яку особу йдеться, тобто про позивача, при цьому жодного доказу на підкріплення своїх слів відповідач до відеосюжету не додає.
Крім цього, колегія суддів погодилася з висновком місцевого суду про те, що твердження відповідача щодо позивача, висловлені у зазначеному відеоролику, формують негативну громадську думку, руйнують позитивний імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Крім цього, відповідачем не доведено, що поширена інформація є такою, яка відноситься до оціночних суджень чи критичних зауважень, тому позивач має право на спростування цієї недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лісовський С. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення процесуального права, просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к, від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17, постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/7795/17, 
від 21 січня 2019 року у справі № 757/11377/17, від 11 лютого 2019 року у справі № 725/5585/16, від 15 квітня 2019 року у справі № 182/6720/17, від 17 квітня 
2019 року у справі № 760/11161/17, від 24 квітня 2019 року у справі 
№ 569/5269/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 712/1141/18, від 30 липня 2020 року у справі 
№ 200/20351/18, від 17 лютого 2020 року у справі № 752/17699/18, від 20 лютого 2020 року у справі № 462/4634/17, від 29 квітня 2020 року у справі 
№ 757/15956/16, від 27 травня 2020 року у справі № 757/72390/17, від 14 серпня 2020 року у справі № 757/23148/18-ц, від 07 вересня 2020 року у справі 
№ 490/3098/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 757/108/19, 
від 04 листопада 2020 року у справі № 373/1994/17, від 18 березня 2021 року 
у справі № 927/791/18, від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20, 
від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20, від 01 вересня 2021 року у справі № 305/1717/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 757/10886/20, від 23 грудня 2021 року у справі № 398/3086/19, від 12 січня 2022 року у справі № 953/8685/20, від 13 липня 2022 року у справі № 755/17978/20, від 28 вересня 2022 року у справі № 369/11909/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 501/3208/19, 
від 30 листопада 2022 року у справі № 757/22320/19 (пункт 1 частини другої 
статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 
У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року справу призначено до розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2024 року справу передано на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Лісовський С. В.вказує, щопри вирішенні спору судами попередніх інстанцій не було враховано, що за заявами  ОСОБА_1 проводилося досудове розслідування принаймні у кількох кримінальних провадженнях, пов`язаних з ймовірним зловживанням службовим становищем Керівником Офісу Президента України ОСОБА_3 та пов`язаними з ним особами при призначенні осіб на посади в органи державної влади на керівні посади у державних підприємствах і установах. 
На думку заявника, інформація, розміщена на офіційній сторінці на YouTube каналі «ІНФОРМАЦІЯ_1» стосовно позивача є оціночним судженням, вираженням його власних думок. 
У цій справі у спірних публікаціях і відеозаписах демонструються документи, відеозаписи та публікації ЗМІ, зроблені третіми особами. Вказані документи та публікації поширені відповідачем разом з власним коментарем, в якому він надав свої оціночні судження та критику на адресу Офісу Президента України, що ґрунтується на його особистому трактуванні інформації, отриманої із зовнішнього джерела, тобто з відео, статей, документів, створених іншими особами.
У деяких відеосюжетах та публікаціях надається критична оцінка діяльності Керівнику Офісу Президента України та Президента України, а позивач згадується у цих публікаціях виключно як особа, яка з ними пов`язана, на думку відповідача, з посиланням на певні джерела інформації та їх демонстрацію глядачам. 
Для оціночних висловлювань відповідача наявна достатня фактична база, про необхідність існування якої зазначає Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Зі змісту публікації, зокрема двох речень, спростувати які вимагав позивач, вбачається, що вона є оцінкою та критикою дій Керівника Офісу Президента України - ОСОБА_3 , яка базується на інформації (відеозаписах), отриманій народним депутатом України ОСОБА_1 з інших джерел при виконанні своєї депутатської діяльності, і не стосується приватного життя Керівника Офісу Президента України та його брата, а містить оціночні судження стосовно політичної діяльності ОСОБА_3 на посаді Керівника Офісу Президента України та причетності його до брата (ім`я якого взагалі не називається) до впливу на прийняття ним рішень при призначенні осіб на посади.
Згідно з доводами касаційної скарги,  ОСОБА_1 є заявником у кримінальному провадженні щодо незаконних дій Керівника Офісу Президента України та його брата, а вказана справа має значний суспільний інтерес.
Заявник просить також врахувати висновок, викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження 
№ 61-15064св21), яка є подібною справі, що переглядається. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Прилуцька Н. М. посилається на те, що касаційна скарга на оскаржені судові рішення є необґрунтованою та такою, що до задоволення не підлягає. Суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про задоволення позовних вимог, оскільки поширена відповідачем у спірній публікації інформація є фактичним твердженням, оскільки містить посилання на обставини як такі, що реально існують та зафіксовані на певних відеозаписах. Проте відповідач не доводить достовірність цієї інформації, водночас відповідач до кримінальної відповідальності не притягувався, не має незнятої чи не погашеної судимості.
У поданій відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Лісовський С. В. вказує, що касаційна скарга підлягає до задоволення, а її доводи є обґрунтованими.
У березні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Прилуцька Н. М. подала до Верховного Суду клопотання про передачу справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зазначаючи про існування правових підстав для відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21), щодо застосування частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», яка визначає, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири), у випадку, якщо у публікації прямо не вказано ім`я позивача.
Сутність правової проблематики
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновків у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21). 
Передаючи справу на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України).
Статтею 201 ЦК України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (пункт 6.33 постанови Великої Палати Верховного Суду                 від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, провадження № 12-110гс19).
У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, надавши оцінку змісту оспорюваної інформації, дійшли висновку про те, що поширена інформація стосується ОСОБА_2 .
Приймаючи постанову від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, переглядаючи справу з аналогічним суб`єктним складом та предметом позову, дійшов висновку про відсутність підстав вважати порушеними права ОСОБА_2 оспорюваною інформацією, а поширену інформацію вважав оціночним судженням відповідача, вираженням його власних думок.
За змістом постанови від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21), звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначав про порушення його суб`єктивних прав поширеною ОСОБА_1 інформацією наступного змісту «Видео доказательства как ОСОБА_3 через свого брата барыжит государственными должностями, внедряет свою программу в правоохранительные структуры и оборонку (привет из РФ), ну и конечно заработок на государстве. Киев помнит героев, из-за которых столица превратилась в город ларьков и нелегальных парковок, киноиндустрия помнит мелких жуликов, которые кидали всех, кто не мог постоять за себя, а сейчас страна с ужасом смотрит, как дерибанят Украину, а что останется, отдадут стране поребрика. Это все звенья одной цепи, одно барыжное ДНК, которое уничтожает все живое, оставляя выжженную землю. ОСОБА_3 , ты враг Украины и тебе лучше уйти, пока по-хорошему. P. S. ОСОБА_3 , не спеши отказываться от брата, это еще не все».
 
Верховний Суд у справі № 757/39521/20-ц зазначив, що:
- системний аналіз змісту публікації дозволяє дійти висновку, що коментар відповідача фактично направлений на оцінку дій іншої особи - ОСОБА_3 , який не є позивачем у цій справі;
- про позивача ОСОБА_2 , який є братом ОСОБА_3 , у публікації вказано лише побічно, навіть без зазначення його імені. У публікації не вказано про будь-які конкретні дії позивача, а лише зазначено про його певну причетність, на думку відповідача, до певних дій його брата; 
- інформація, розміщена на офіційній сторінці народного депутата України Гео Лероса /Geo Leros/ у соціальній мережі Facebook стосовно позивача, є оціночним судженням відповідача, вираженням його власних думок, тому не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з вказаними висновками Верховного Суду у складі колегій суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в частині висновку про те, що незазначення імені особи у відповідній публікації з урахуванням наявності іншої ідентифікуючої особу інформації (у цій справі та у справі № 757/39521/20-ц посилання проєдиного брата ОСОБА_3 ), вказує про відсутність порушення права такої особи оспорюваною інформацією незалежно від відсутності заперечень відповідача щодо поширення цієї інформації саме про позивача.
Про можливість дійти висновку про порушення прав особи без зазначення її імені з урахування іншої інформації, викладеної в оспорюваний публікації, свідчить висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 квітня 2020 року у справі № 758/5355/17 (провадження № 61-741св17). Суд вважав порушеними права позивача у справі про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, незважаючи на те, що в оспорюваній інформації зазначено виключно його прізвище.
Крім того, у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 757/8829/19-ц 
(провадження № 61-1081св22) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оспорювана інформація, в якій вказано прізвище особи (без зазначення імені), стосується позивача.
На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначене свідчить про застосування колегіями суддів різних палат принципово різного підходу щодо вирішення питання про порушення прав позивача у справах про захист честі, гідності та ділової репутації у випадку, якщо в оспорюваній інформації не зазначено його ім`я, проте міститься інша інформація (прізвище, родинні зв`язки з іншою особою, посада тощо), яка однозначно ідентифікує особу позивача з урахуванням відсутності заперечень відповідача про поширення інформації саме про цю особу.
За таких обставин Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21), про те, що незазначення в оспорюваній публікації ім`я позивача свідчить про те, що поширена інформація не стосується його особи і вказує про відсутність порушення прав позивача.
У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
У вказаній нормі йдеться саме про відступ від висновку щодо застосування норми права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частини перша-друга статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду у постанові від22 лютого 2023 року у справі № 757/39521/20-ц (провадження № 61-15064св21) не висловлював висновок про те, що незазначення в публікації ім`я позивача автоматично свідчить про те, що поширена інформація не стосується його особи і вказує про відсутність порушення прав позивача. Водночас, такий висновок не є наслідком тлумачення норм матеріального права.
У вказаній постанові у справі № 757/39521/20-ц Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у позові у зв`язку з недоведенням позивачем, що публікацією порушено його права, оскільки поширена інформація визнана оціночним судженням. Зазначено, що інформація стосується оцінки діяльності публічної особи - ОСОБА_3 , а про його брата у публікації вказано побічно, без зазначення імені та конкретизації дій. У публікації не вказано про будь-які конкретні дії позивача, а лише зазначено про його певну причетність, на думку відповідача, до певних дій його брата. 
Верховний Суд у постанові у справі № 757/39521/20-ц визнав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, зроблені за результатами оцінки доказів про те, що поширена інформація не є предметом судового захисту.
Висновок про віднесення поширеної інформації до категорії оціночних суджень, а також щодо легітимності та пропорційності втручання у право на свободу вираження поглядів, з урахуванням, зокрема, посади, рівня публічного інтересу, важливості поширеної інформації для добробуту держави та її громадян, суд робить за результатами оцінки доказів у кожній конкретній справі. 
З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що процесуальні підстави для розгляду об`єднаною палатою цієї справи відсутні. 
Керуючись частиною другою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Повернути справу № 757/61570/21-ц за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісовський Сергій Володимирович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду                       від 30 листопада 2023 року на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає. 
Суддя-доповідач                                                                       Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                        А. І. Грушицький 
 
                                                                                                 Б. І. Гулько
 
                                                                                                 В. І. Крат
 
                                                                                                 Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                 І. М. Фаловська
 
                                                                                                 М. Є. Червинська