ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5855/24 Справа № 173/1025/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С.М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,
суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участі секретаря судового засідання - Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1  та ОСОБА_2  до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:  ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту родинних відносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на ухвалу судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024року про відмову у відкритті провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Верхньодніпровської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, в якому виклали вимогу про встановлення факту того, що загиблий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є їхнім рідним сином.
Позов обґрунтовувався тим, що встановлення факту родинних відносин необхідно для подальшого отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час воєнного стану" у зв`язку із загибеллю сина. З цією метою вони звернулися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та виявили розбіжності в документах, а саме в написанні їхніх прізвищ та померлого сина, що й стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024року відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  виклали вимогу про скасування вказаної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтовувалась порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та порушенням права особи на справедливий судовий розгляд.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя першої інстанції виходив з того, що фактично позивачами подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, яка підлягає розгляду в окремому провадженні, а не в позовному.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками судді першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України перелічені види фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, з позовної заяви  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  вбачається, що встановлення факту, що загиблий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є їхнім рідним сином, необхідно для подальшого отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час воєнного стану" у зв`язку із загибеллю сина. З цією метою вони звернулися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та виявили розбіжності в документах, а саме в написанні їхніх прізвищ та померлого сина, що й стало підставою для звернення до суду.

Тобто, метою встановлення заявленого факту є подальша реалізація позивачами права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю їх сина, а не врегулювання спору щодо наявності у них права на цю допомогу.

Необхідність встановлення факту родинних відносин для подальшого отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця саме по собі не свідчить про наявність спору.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду позовної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення є те, що встановлення такого факту пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, проте характер спірних правовідносин у цій справі свідчить про те, що спір про право відсутній.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дана справа має розглядатися в порядку окремого провадження відповідно до статей 293, 315, 318 ЦПК України, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, власного тлумачення характеру спірних правовідносин, законності та обґрунтованості висновків судді ці доводи не спростовують.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків судді не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2024року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2024року.

Судді: