ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 липня 2024 року 	м.Суми	

Справа №591/11340/23 
Номер провадження 22-ц/816/892/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - ОСОБА_2 ,
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року в складі судді Сидоренко А.П., постановлену в м. Суми, 
у цивільній  справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
29 листопада 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 5292840 в розмірі 43 215 грн, з яких: 15 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 28 215 грн – сума заборгованості за процентами; стягнути з відповідачки понесені судові витрати. 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року «Відповідь на відзив», поданий до суду 22 грудня 2023 року, «Заперечення (на відповідь на відзив)», подані до суду 28 грудня 2023 року та «Заперечення на клопотання (заяву)», поданий до суду 29 грудня 2023 року від імені ОСОБА_2 повернуто заявнику без розгляду.
Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника – ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким зобов`язати суд прийняти до розгляду наступні документи: «відповідь на відзив», поданий до суду 22 грудня 2023 року, «Заперечення (на відповідь на відзив)», подані до суду 28 грудня 2023 року та «Заперечення на клопотання (заяву)», поданий до суду 29 грудня 2023 року від імені представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ..
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що електронне доручення ОСОБА_1 представнику ОСОБА_2 сформовано та видано за допомогою засобів та відповідних алгоритмів й цифрових підписів ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 Підсистемою «Електронний суд» автоматично сформовано таке електронне доручення та додано до документів, поданих представником від імені довірителя.
Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 486/259/21, від 30 червня 2021 року у справі № 380/830/21.
Крім того, наголошує на тому, що у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 560/11791/21 Верховний Суд вказав, що представник учасника справи може подавати на підтвердження своїх повноважень довіреність або ордер в електронній формі, підписані належним електронним підписом. Таку можливість представника сторони слід розглядати як додаткову конституційну гарантію, передбачену ст.ст. 55 та 129 Конституції України: кожен має право на апеляційне оскарження судового рішення як особисто, так і через використання професійної правничої допомоги. Сучасний стан електронного судочинства Україні враховує передові світові стандарти у сфері інформаційних технологій, дає змогу зробити його використання для особи зручним, а суду – уникати надмірного формалізму під час забезпечення доступу такої особи до правосуддя. 
Крім того, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі відповідачки та її представника, вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримує в повному обсязі.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, розгляд апеляційної скарги здійснювати за відсутності їх представника.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що довіреність, яка приєднана до документів: «Відповідь на відзив», поданого до суду 22 грудня 2023 року, «Заперечення (на відповідь на відзив)», поданих до суду 28 грудня 2023 року та «Заперечення на клопотання (заяву)», поданого до суду 29 грудня 2023 року від імені ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , не відповідає нормам ст. 62 ЦПК України, оскільки не містить відомостей про їх нотаріальне посвідчення, або посвідчення посадовою особою органу (установи), який прийняв рішення про надання безоплатної вторинної допомоги. Тому, оскільки заявником не долучено до заяви визначені законодавством документи, які посвідчують повноваження представника на підписання заяви, вказані вище документи підписані особою, яка не має право її підписувати, а тому їх необхідно повернути заявнику без розгляду.
Судом встановлено, що 22 грудня 2023 через систему «Електронний суд» надійшов документ «Відповідь на відзив» від імені представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , який з огляду на його зміст фактично є відзивом на позовну заяву (а.с. 45-54).
28 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» надійшов документ «Заперечення (на відповідь на відзив)» від імені представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 (а.с. 86-91).
29 грудня 2023 року через систему «Електронний суд» надійшов документ «Заперечення на клопотання (заяву)» від імені представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 (а.с. 94-95).
До зазначених документів додано довіреність, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 представляти її інтереси в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Документ сформований в системі «Електронний суд» (а.с. 55; 92; 95 на звороті).
Колегія суддів не може погодитися з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для повернення без розгляду «відповіді на відзив» та «заперечення (на відповідь на відзив), поданих  від імені  ОСОБА_2 
У частинах першій, другій та четвертій статті 14 ЦПК України передбачено, що  у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.
Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.
Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до частини восьмої статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).
Частиною сьомою статті 62 ЦПК України передбачено, що у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладенням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення).
Пунктом 30 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення передбачено, що користувач ЄСІТС може уповноважити іншого користувача на вчинення дій із використанням Електронного суду в інтересах довірителя, надавши засобами відповідної підсистеми ЄСІТС такому повіреному довіреність в електронній формі відповідно до вимог процесуального законодавства.
Згідно з пунктом 31 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення надання довіреності в електронній формі здійснюється засобами Електронного кабінету шляхом створення електронного документа встановленої форми, в якому визначається обсяг повноважень повіреного.
Відповідно до пункту 32 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення довіреність в електронній формі, підписана кваліфікованим електронним підписом довірителя, надає можливість повіреному виконувати визначений довірителем перелік дій засобами Електронного суду. Повірений, якому довірителем видана довіреність в електронній формі із правом передоручення, може надати таку довіреність іншому користувачу на вчинення дій в інтересах довірителя (передоручення).
Згідно з пунктом 34 підрозділу 2 розділу ІІІ Положення довіреність в електронній формі, що підтверджує повноваження представника, та електронні документи, на підставі яких відбувалось передоручення прав первинного довірителя (за їх наявності), автоматично додаються до документів, відправлених представником засобами Електронного суду.
Отже, електронна довіреність, яку можливо надати за допомогою підсистеми «Електронний суд», видається за наявності у відповідної особи довірителя та його представника особистих електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд», що передбачає наявність у таких осіб ЕЦП. Електронна довіреність видається лише за умови підписання довірителем електронним ключем за допомогою алгоритмів, визначених у підсистемі «Електронний суд». Надалі така електронна довіреність автоматично додається до позовної заяви, яка подана представником від імені довірителя через підсистему «Електронний суд», разом з  цим користувачі не мають можливості будь-яким чином впливати на зміст та вигляд такої електронної довіреності, тобто вона формується підсистемою «Електронний суд» самостійно, відповідно до обраного обсягу повноважень представника.
Довіреність, видана з дотриманням зазначених правил, як електронний документ не потребує будь-якого засвідчення і є належним документом, що підтверджує повноваження представника у суді.
Водночас у разі надходження звернення до суду через підсистему «Електронний суд» суди мають перевіряти відповідність вчиненої представником дії наданому представнику обсягу повноважень, що визначений в електронному дорученні.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08 вересня 2021 року у справі № 486/259/21, від 10 лютого 2022 року у справі № 560/11791/21, від 04 серпня 2022 року у справі № 300/8766/21, від 09 серпня 2023 року у справі № 285/5168/22.
Як вбачається з матеріалів справи, до документів «Відповідь на відзив», «Заперечення (на відповідь на відзив)», поданих до місцевого суду через підсистему «Електронний суд» 22 грудня 2023 року та 28 грудня 2023 року відповідно, була додана електронна довіреність від 13 грудня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 представляти її інтереси в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.
З огляду на зазначене, висновок суду, що заявником не долучено документів, які посвідчують повноваження представника на підписання заяви, тобто, що документи підписані особою, яка не має право її підписувати, є помилковим.
З врахуванням наведеного, оскільки оскаржувана ухвала суду в частині повернення без розгляду «відповіді на відзив» та «заперечення (на відповідь на відзив), поданих  від імені  ОСОБА_2 , постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність її скасування в цій частині.
Вимоги скаржника про зобов`язання суду першої інстанції прийняти до розгляду вказані документи задоволенню не підлягають, оскільки це не входить до повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 374 ЦПК України. 
Стосовно оскарження відповідачкою ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року в частині повернення без розгляду «заперечення на клопотання (заяву), поданого від імені ОСОБА_2 слід зазначити наступне.
Ухвалами Сумського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року, якою зокрема повернуто без розгляду «заперечення на клопотання (заяву), подану від імені ОСОБА_2 , та призначено до судового розгляду.
У частині 1 статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Даний перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. 
Системне тлумачення  свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.
Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
Відповідно до статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Відповідно до статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Частиною четвертою статті 183 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
Виходячи з системного тлумачення наведених норм, можна дійти висновку, що у пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України йдеться про повернення заяв, поданих по суті справи, перелік яких наведено у частині другій статті 174 ЦПК України.
Водночас вбачається, що відповідачкою оскаржується ухвала суду також в частині повернення без розгляду «заперечення на клопотання (заяву)» про витребування доказів. Вказані заперечення стосуються процесуальних питань та за своєю суттю не є заявою по суті справи, тому ухвала суду в частині повернення без розгляду «заперечення на клопотання (заяву)» не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником -  ОСОБА_2 ,  на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року в частині повернення без розгляду «заперечення на клопотання (заяву), поданого від імені ОСОБА_2 . 
Також апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити скаржниці, що відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. 
Керуючись ст. ст. 367; 374; 376, 381-382 ЦПК України, суд – 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року в частині повернення без розгляду «відповіді на відзив» та «заперечення (на відповідь на відзив), поданих від імені ОСОБА_2 - скасувати.        
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником -  ОСОБА_2 ,  на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 січня 2024 року в частині повернення без розгляду «заперечення на клопотання (заяву)», поданого від імені ОСОБА_2 , - закрити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов