УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/6969/23 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Номер провадження №33/4805/1063/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Купець Б.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за цим законом у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 02 листопада 2023 року о 15 год. 08 хв., в м. Звягель по вул. Ціолковського, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з а також в найближчому лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що до складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не роз`яснили йому положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, правом на захисника, а тому він не міг до складання відносно нього протоколу скористатися вказаним правом. Крім того, протокол складено о 15 год. 08 хв., у постанові зазначено, що він керував автомобілем о 15 год. 10 хв., а відеозапис - 16 год. 15 хв., тобто протокол вже було складено, що доводить незаконність дій поліцейського. Щодо ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), то встановлена обставина ніким не була виявлена та встановлена, оскільки ніхто з поліцейських не пропонував подихати та встановити наявність такого запаху, що підтверджується відео доказом. Також не було ознайомлено з направленням на проходження огляду та актом огляду. Крім того, суд розглянув справу у його відсутність, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що в судовому засіданні 10.06.2024 під час винесення постанови суду він не був присутнім, а оскаржувану постанову суду отримав 19.06.2024, що підтверджується рекомендованим відправленням.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника – адвоката Купця Б.Л., перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу по адміністративне правопорушення від 02.11.2023 вбачається, що ОСОБА_1 02 листопада 2023 року о 15 год. 08 хв., в м. Звягель по вул. Ціолковського, керував автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, а також в найближчому лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що остання від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявленні ознаки алкогольного сп`яніння; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №8065004 від 02.11.2023 про накладення на  ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП; розписці про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; наявним в матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), то встановлена обставина ніким не була виявлена та встановлена, оскільки ніхто з поліцейських не пропонував мені подихати та встановити наявність такого запаху, що підтверджується відеодоказом, не приймаються до уваги.
Так, з відеозапису із нагрудної камери працівника патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції та повідомлено, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, під час спілкування працівник поліції запитав чи не вживав він алкогольних напої, на що ОСОБА_1 відповів «вживав «гараж»», працівник поліції повідомив, що чути різкий запах з ротової порожнини, тобто виявив ознаки алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів «визнаю, що є запах». Окрім того, у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що особа знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в протоколі та висловлені особі. Працівники поліції ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції відмовився від законної вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції весь час пропонує «домовитись і отримати кошти на каву». Крім того, наведена у протоколі ознака алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) не може бути зафіксована на відео і визначається суб`єктивно працівниками поліції. Слід зазначити, що ОСОБА_1 зауважень з приводу складеного протоколу не висловив.
Відповідно до п. 2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Таким чином, тільки наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння надає право працівнику поліції запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, про що і вноситься запис у протокол про вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, кваліфікуючою ознакою є саме факт відмови від проходження огляду, про що зазначено у протоколі від 02.11.2023, тому його фабула повністю відповідає змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Покликання апелянта на ту обставину, що протокол складено о 15 год. 08 хв., у постанові зазначено, що він керував о 15 год. 10 хв., а відеозапис о 16 год. 15 хв., тобто протокол вже було складено, що доводить незаконність дій поліцейського, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови, та є належним та допустимим доказом. Крім того, вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Відсутність чи наявність направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, акту про порядок проходження огляду за допомогою технічних засобів - не спростовує винності ОСОБА_1 , який відмовилася від огляду на стан сп`яніння і така відмова була беззаперечною.
Відеозаписом також спростовуються доводи апелянта відносно того, що до складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейські не роз`яснили йому положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема, правом на захисника, а тому він не міг до складання відносно нього протоколу скористатися вказаним правом.
Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Аналогічні вимоги закріплені у розділі ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395. 
Протокол серії ААД №399798 від 02.11.2023 містить відмітку, зокрема, особистий підпис про ознайомлення ОСОБА_1 із змістом протоколу та правами, передбаченими ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. Також, останньому була надана розписка про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, з якою ОСОБА_1 ознайомився та поставив свій підпис, що зафіксована на відеозаписах з нагрудної камери поліцейського.
Крім того, йому роз`ясненні права, зокрема, право на захист, так згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Розгляд справи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на місці складення протоколу не здійснювався, а під час її розгляду в суді ОСОБА_1 міг скористався правовою допомогою адвоката. 
Також законодавством не передбачена обов`язкова участь адвоката під час проходження особою огляду на стан сп`яніння та оформлення поліцією матеріалів про адміністративне правопорушення. Відсутність захисника не перешкоджала ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що є його обов`язком відповідно до п. 2.5. ПДР, та не є обставиною, яка може бути підставою для визнання огляду недійсним. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на те, що в справа розглянута за його відсутності та він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Стаття 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У частині 1 вказаної статті встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.
Крім того, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про отримання електронних повісток від 12.01.2024 (а.с. 4).
Так, електронні повістки, які направлялися судом щодо слухання справи на 17.11.2023, 20.12.2023, 22.01.2024, 21.03.2024, 15.04.2024, 10.06.2024 доставлені ОСОБА_1 SMS-повідомленням, що підтверджується довідкою про доставку SMS. 
Також ОСОБА_1 надсилалася повістка про розгляд справи 10.06.2024, але повернулася у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується довідкою «Укрпошти» про причини повернення (а.с. 27).
Відповідно до ст. 268 КУпАП правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, у яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Отже, наведене свідчить про те, що про судове засідання ОСОБА_1 повідомлявся судом неодноразово належним чином. Факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Новоград-Волинським міськрайонний судом Житомирської області, є беззаперечним. Тому, з приводу наведених доводів апеляційний суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Окрім того, апеляційним судом було у повній мірі забезпечено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та право на захист шляхом надання можливості взяти участь у судовому засіданні і надати пояснення, а також подати докази. Проте він цим правом не скористався, будучи належним чином повідомленим про день розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився. Апеляційний суд зауважує, що під час апеляційного розгляду справи були вислухані та оцінені усі доводи захисника ОСОБА_2 , які останній не зміг висловити у місцевому суді, дана оцінка доказам у справі. 
Покликання ОСОБА_1 на ту обставину, що наявна пряма фальсифікація доказів відносно ОСОБА_1 не мають жодного підґрунтя та спростовуються сукупністю інших доказів, а тому апеляційним судом відхиляються.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь