КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 752/23636/23                                        Головуючий у суді першої інстанції - Бабич Н.Д.
Номер провадження № 22-ц/824/12243/2024                                    Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2024 року                                                                                         м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),         Кашперської Т.Ц.,          Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ТОВ «Споживчий центр»звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, відповідно до якого просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 600, 00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 жовтня 2022 року з відповідачем був укладений кредитний договір № 25.10.2022-100000106 за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу у справі ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 42 дні з датою повернення 05 грудня 2022 року.
Умовами договору встановлена процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду -14 днів.
Ставка «стандарт»- фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 3% за один день, яка застосовується протягом усього строку кредитування, крім первинного.
Свої зобов`язання за договором товариство виконало, відповідачу були перераховані грошові кошти на вказані ним реквізити шляхом електронного переказу.
Відповідач свої зобов`язання не виконує, кредит та проценти не погашає, а тому позивач  просив стягнути вказані кошти у судовому порядку.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» 5 000,00 грн. заборгованості по кредиту, 2 100,00 грн. процентів та 1 438, 22 грн. судового збору.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішення, ТОВ «Споживчий центр» подало апеляційну скаргу, яка мотивовано тим, що судом першої інстанції не вірно трактовано формулювання періоду нарахування процентів за кредитним договором, зазначеного у довідці про стан заборгованості, оскільки «проценти станом на 01 листопада 2023 року» - передбачає відображення заборгованості станом на вказану дату, а не процентів, встановлені кредитним договором. 
Звертає увагу, що інформація щодо підстав нарахування процентів за користування кредитними коштами та строку їх нарахування містяться безпосередньо у кредитному договорі.
Нарахування судом процентів за період дії кредитного договору не відповідає умовам договору. 
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Споживчий центр» просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, проте зміст апеляційної скарги свідчить про те, що позивач фактично не погоджується з судовим рішенням в частині відмови у стягненні відсотків, а тому апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
27 червня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від  ОСОБА_1 , відповідно до якого просить відхилити апеляційну скаргу, оскільки судом першої інстанції не було порушено норм матеріального та процесуального права.
Просить врахувати те, що на час подання позивачем апеляційної скарги ним вже було виконано рішення суду в частині сплати суми боргу у розмірі визначеному судом першої інстанції - 7100 грн. .
Також просить врахувати, що дані про місце проживання, адреса, номер телефону, електронна пошта в сторони позивача є та були ще перед подачею позивачем заяви в суд першої інстанції, через це просить будь -які посилання та пояснення щодо відсутності його особистих даних, яка стосується зв`язку з ним не враховувати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 жовтня 2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем був укладений кредитний договір №25.10.2022-100000106.
Відповідно до п.2 кредитного договору сума кредиту становить 5 000, 00 грн, строк кредитування- 42 дні з моменту його надання, дата повернення - 05 грудня 2022 року.
Відповідно до розділу 2 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція ( оферта ).
Договір сторонами був укладений у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий позивачем на його мобільний номер телефону після ідентифікації в системі.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 5 000,00 грн підлягав задоволенню.
Стягуючи проценти за період кредитного договору, суд першої інстанції виходив з процентної ставки - 2% за один день користування кредитом протягом строку кредитування та відповідно нарахував відсотки за весь період дії кредитного договору суму відсотків 2100 грн ( 5000:100 х 42), виходячи із ставки 2% за кожний день користування коштами. 
Враховуючи зазначені обставини, а також факт не спростування відповідачем наданих позивачем доказів, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку.
Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Так, за змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.
Зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.
У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.
У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого кредитного договору №25.10.2022-100000106, посилався на розрахунок заборгованості.
Як вбачається з матеріалів справи, та укладеного між сторонами Кредитного договору №25.10.2022-100000106 від 25 жовтня 2022 року, між сторонами у належній формі було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом, яка складає 2 % на день для первинного періоду в строк з 25 жовтня 2022 року по 07 листопада 2022 року, та у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань, з 08 листопада 2022 року процентна ставка становить 3 % на день (п.1.6 Кредитного договору).
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 5 000,00 грн, строком на 42 день. Дата повернення (виплати) кредиту 05 грудня 2022 року.
Первинний період користування Кредитом - 14 днів з дня його надання (надалі - «первинний період»)
Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду (надалі - «черговий період») Період користування ставкою «Економ» - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка «Економ», який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі-період «Економ»).
Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». 
Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».
Згідно з п. 3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит на умовах строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту - банківський рахунок споживача.
В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує.
З розрахунку заборгованості, наданого Банком вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувались саме у визначеному сторонами розмірі. Крім того, відсотки нараховувались до 05 грудня 2022 року, коли розмір нарахованих відсотків перебільшив обумовлений сторонами максимальний розмір відсотків в 5000 грн.
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про нарахування судом процентів в розмірі 2% за період дії кредитного договору, оскільки він не відповідає умовам Кредитного договору. 
Так, умовами договору передбачено нарахування процентів у розмірі 2% перші 14 днів, тобто по закінченню 14 днів позичальник повинен повернути суму позики та нараховані відсотки за 14 днів з нарахуванням процентної ставки 2%, якщо позичальник не повернув то застосовується процента ставка у розмірі 3 % на суму виданих кредитних коштів  починаючи з 15 дні і до закінчення дії умов кредитного договору.
Так згідно до умов укладеного договору з врахуванням не виконаного відповідачем зобов`язання розмір процентів за користування коштами повинен становити :   за перші 14 днів за ставкою «ЕКОНОМ»  - 1400 грн. ( 5000/100 х 2 х 14), починаючи з 15 по 42 день за ставкою «Стандарт» - 4200 грн. ( 5000/100 х 3 х 28), а всього 5600  грн. ( 1400 + 4200).    
Оскільки, позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів в розмірі 5 000 грн, та правові підстав для нарахування відсотків у розмірі 5 600 грн, що не спростовано відповідачем, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 25.10.2022-100000106 від 25 жовтня 2022 року в розмірі 10 600 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн та заборгованості по процентам у розмірі 5 600 грн.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та долученої до відзиву на апеляційну скаргу квитанції, відповідачем на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 рок  фактично сплачено ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредиту у розмірі 7 100 грн (а.с.142).
Таким чином, оскільки відповідачем частково погашено заборгованість то з останнього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 3 500 грн (10 600 - 7 100). 
Згідно з частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача на користь позивача  понесені судові витрати колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи,  позивач звертаючись до суду із вказаним позовом сплатив до державного бюджету держави судовий збір у розмірі 2147,20 грн.  та 3220,80 грн при подачі апеляційної скарги.
Разом із тим відповідно до положень п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»   ставка судового збору при зверненні до суду загальної юрисдикції юридичною особою визначена  -  1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684 гривні. 
Таким чином позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір до суду першої інстанції при подачі позов  у розмірі 2684 гривні  та при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4026 грн, а всього 6710 грн.   
Разом із тим позивачем сплачено до суду  лише  5368 грн ( 2147,2 0 + 3220,80).
 Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням викладеного  колегія суддів доходить висновку про стягнення із відповідача у справі на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368 грн.
Разом із тим враховуючи, що ОСОБА_1 17 травня 2024 року фактично сплачено до бюджету 1438,22 грн.  судового збору  по вказаній справі, тому суд апеляційної інстанції їх зараховує як несплачену  позивачем різницю між необхідним розміром  судового збору 6710 грн, та сплаченим позивачем судовим збором  на стадії першої та апеляційної інстанції 5368 грн., яка становить 1342 грн. 
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором № 25.10.2022-100001300 від 25 жовтня 2022 року в розмірі 3500 грн ( три тисячі п`ятсот гривень).
Стягнути з  ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833) судовий збір в розмірі 5 368 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
              _______________                ________________         ______________
               М.А.Яворський                   Т.Ц.Кашперська             В.О.Фінагеєв.