ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2024 р.           Справа№ 910/8770/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Гончарова С.А. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради 
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 
у справі №910/8770/23 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради                    
до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК»                    
про стягнення 68 573,09 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради звернулось із позовом до Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (до зміни назви АТ «Альфа-Банк») про стягнення заборгованості у сумі 68 573, 09 грн, з яких: 50 102,71 грн. основного боргу за спожиті послуги з теплопостачання за період з листопада 2019 року по квітень 2023 року, 2 721,20 грн -3 % річних , 15 444,56 грн - інфляційних втрат, 304,62 грн. - пені на підставі публічного договору приєднання від 03.11.2021.
Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з 19.06.2019 АТ «Сенс Банк» (до зміни назви АТ «Альфа-Банк») є власником квартири АДРЕСА_1 . У відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини з постачання теплової енергії на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування - 03.11.2021 (розміщення відбулося 03.10.2021). З листопада 2019 року по квітень 2023 року позивачем була надана до квартири відповідача теплова енергія, яку відповідач не оплатив.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради 35   779 грн 55 коп. основного боргу, 1   400 грн 44 коп. витрат по сплаті судового збору.
Суд з урахуванням обставин, встановлених у справі №363/4102/19, встановив, що з 15.02.2022 квартира 123 не перебуває у власності відповідача - АТ «Сенс -Банк», тому вимоги      про стягнення з відповідача      заборгованості за постачання теплової енергії за період з 15.02.2022 по квітень 2023 року є безпідставними. При цьому, суду доведено належним чином та підтверджено наявними у справі доказами щодо надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії, за період з листопада      2019 по 14.02.2022 вартістю 35779,55 грн.
Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення  сум 3% річних та втрат від інфляції та пені, оскільки доказів надіслання/надання позивачем відповідачу рахунків на оплату матеріали справи не містять.

Вимоги та зміст апеляційної скарги.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 скасувати в частині відмови у задоволені позовних вимог, щодо стягнення з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради     14323 грн.16 коп. основного боргу (за період з 15.02.2022 року по квітень 2023 року), 2721 грн.20 коп. 3% річних, 15444 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 304 грн. 62 коп. пені та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.               
Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь апелянта основного боргу у розмірі 14 323, 16 грн. (борг, що виник за період з 15.02.2022 року по квітень 2023 року), 3% річних у розмірі 2 721, 20 грн.,інфляційних втрат у розмірі 15 444, 56 грн., пені у розмірі 304, 62 грн. - вважаючи що суд першої інстанції при винесені зазначеного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог належно не з`ясував та не дослідив обставини, що мають значення для справи, що у подальшому проявилося у невідповідності висновків викладених судом у своєму рішенні, встановленим обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги: 
- суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що починаючи з 15.02.2022 року спірна квартира не перебувала у власності відповідача, посилаючись на правові висновки зроблені у справі № 363/4102/19 (зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 року), оскільки суд касаційної інстанції підтвердив правомірність (чинність) державної реєстрації права власності (з 13.06.2019 року) на спірну квартиру, по якій позивачем надавалися послуги з теплопостачання, за відповідачем;
- суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені, порушив норми матеріального права - ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені відбувається на підставі норм закону, і зокрема ч.2 ст. 625 ЦК України, і не прив`язується до умов надсилання/надання рахунків.

Клопотання та відзив учасників справи.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Водночас судом враховано, що ухвали суду в даній справі відповідач отримував в електронному кабінеті систему «Електронний суд», що свідчить про його належне повідомлення.
Відтак, розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги.
12.12.2023 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга скаргу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Гончаров С.А., Яковлєв М.Л.
На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/8770/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 13.12.2023 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/8770/23 на адресу Північного апеляційного господарського суду.
25.01.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/8770/23.
Ухвалою      Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23, розгляд якої здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1372/24 від 26.03.2024, у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Станік С.Р.
Ухвалою      Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2456/24 від 29.07.2024, у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Яковлєв М.Л., Гончаров С.А.
Ухвалою      Північного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі.
Відповідно до ч. ч. 1, 3    ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)    у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 13    ст. 8 ГПК України    розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 3    ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Колегія суддів дійшла висновку про необхідність вийти за межі граничного процесуального строку розгляду даної справи, здійснивши її розгляд у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Рішенням Вишгородської міської ради від 06.08.2021 № 10/1 «Про безоплатне прийняття юридичної особи - Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа»    та майна у комунальну власність Вишгородської міської територіальної громади в особі Вишгородської міської ради із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вишгородського району», змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради», скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» BMP».
Відповідно до п. 1.2 статуту підприємства - КП «Вишгородтепломережа» BMP є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків ВРКП «Вишгородтепломережа».
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на  нерухоме майно, Державного реєстру  Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.06.2020, державним реєстратором Гуцуляк Т.В., Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень  (з відкриттям розділу), індексний номер: 47391285 від 18.06.2019 за Акціонерним товариство «Альфа -банк» зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 6-Б, квартира 123; підстава для державної реєстрації права власності: Іпотечний договір, серія та номер 2738, виданого 28.04.2011, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотек шляхом позасудового врегулювання, серія та номер: КП/254, виданий 18.01.2019, видавник: Акціонерне товариство «Альфа-банк» (номер запису про право власності 32034653). Копія витягу з державного реєстру долучена до матеріалів справи.
Отже, з 19.06.2019 Акціонерне товариство «Сенс Банк» (до зміни назви Акціонерне товариство  «Альфа - Банк») став власником вказаної квартири № 123 по вул. Шолуденка, 6-Б в м.Вишгород, Київської області.
Позивач у відповідності до п. 3 ч. 2      ст. 6 Закону України  «Про житлово - комунальні послуги» - є виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону - надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ст. 9 Закону).
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, починаючи з листопада 2021 року, у відповідності до вимог чинного законодавства України, зокрема, вимог вищевказаного Закону - між позивачем та відповідачем договірні відносини склалися на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (Вишогородської міської ради) - 03.11.2021 року (розміщення відбулося 03.10.2021 року).
Вказаний договір є типовим, зміст якого затверджений постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (Правила № 830).
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону - договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
У відповідності до п. 32 договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Відповідно до п. 34 договору - споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Зазначені позиції узгоджуються з п. 35 Правил.
Вищевказаний об`єкт (квартира), до якої постачалася теплова енергія, розміщена у багатоквартирному будинку, що обладнаний приладом обліку теплової енергії, нарахування відповідачу проводилися у відповідності з його показаннями.
На підтвердження постачання теплової енергії за спірний період (листопад 2019 - квітень 2023) до багатоквартирного будинку позивачем надано копії актів обстеження комерційного вузла обліку.
Також, позивачем надано копії рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії по особовому рахунку 00831230 за адресою: АДРЕСА_2 .
Як стверджує позивач у позовній заяві, рахунки щомісяця надсилалися відповідачу на  поштову адресу (поштову скриньку) квартири АДРЕСА_3 , протягом періоду з листопада 2019 року по квітень 2023 року, позивачем було надано відповідачу теплову енергію на загальну суму 50102,71 грн, яку відповідач не оплатив. 
Нарахування вартості послуг, які надавалися позивачем, здійснювалося відповідно до рішень Вишгородської районної ради Київської області про встановлення тарифів на теплову енергію, копії яких наявні у матеріалах справи.
До моменту приєднання відповідача до публічного договору (03.11.2021) у відповідності до вимог Закону та Правил, відповідні відносини  врегульовували «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної, та гарячої води і водовідведення», що були затверджені постановою КМУ від 21.07.20205 № 630, яка на сьогоднішній день втратила чинність.
В процесі розгляду справи судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач з 19.06.2019 року значився власником квартири АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджується витягами з державного реєстру та не заперечується відповідачем.
Рішенням Вишгородського районного суду від 26 липня 2021 року у справі № 363/4102/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.02.2022, за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни та Акціонерного товариства «Альфа - Банк», позов задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В., індексний номер 47391285 від 18 червня 2019 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа -Банк» та поновлено в державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно  запис про право власності на вказану квартиру  за ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 363/4102/19 касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1  до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення реєстрації права власності, а також у частині стягнення з комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» на користь позивача судового збору скасовано. Ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни відмовлено. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року   залишити без змін.
У вказаній постанові від 27.07.2022 Верховний Суд зазначив наступне:
«Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначив підстави для задоволення позову, пред`явленого до АТ «Альфа-Банк».
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні спору між сторонами договірних відносин.
Висновки судів не суперечать висновкам Верховного Суду, на які послався заявник у касаційній скарзі, оскільки суди попередніх інстанцій застосували вказані вище норми права із урахуванням встановлених у цій справі обставин.
Відповідно до     статті 410 ЦПК України     суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Водночас слід зазначити, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.
Отже позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру не може бути звернена у цивільному процесі до державного реєстратора, якого позивач визначив співвідповідачем. Державний реєстратор, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.
Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), а також постановах Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 357/14242/19, від 21 червня 2022 року у справі № 357/386/20, від 29 червня 2022 року у справі № 565/1413/20.
З огляду на те, що ОСОБА_1 заявив позов до неналежного співвідповідача - державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В., висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позову щодо неї по суті, а також покладення на КП «Агенція адміністративних послуг» витрат по сплаті судового збору є помилковими.
Встановивши, що один із відповідачів є неналежним,     суди попередніх інстанцій мали відмовити у задоволенні позову до неналежного відповідача.
У відповідності до частини першої     статті 412 ЦПК України     суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу     межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
З огляду на те, що позивач заявив позов до неналежного співвідповідача - державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В., судові рішення у частині задоволення позову до неї, а також стягнення з КП «Агенція адміністративних послуг» суми судового збору в порядку розподілу судових витрат підлягають скасуванню.
В іншій частині оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального й процесуального права».
Відтак, рішення Вишгородського районного суду від 26 липня 2021 року, яким визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру   АДРЕСА_1 за АТ «Альфа -Банк» та поновлено в держреєстрі речових прав  право власності на вказану квартиру  за ОСОБА_1 , щодо відповідача АТ «Альфа - Банк»,  набрало законної сили після перегляду апеляційною інстанцією 15.02.2022.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з 15.02.2022 квартира 123 не перебуває у власності відповідача - АТ «Сенс -Банк», тому вимоги  про стягнення з відповідача  заборгованості за постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_3 за період з 15.02.2022 по квітень 2023 року є безпідставними, оскільки постанова Київського апеляційного суду  у справі № 363/4102/19 від 15.02.2022 щодо поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме  майно запису про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 набрала законної сили  15.02.2022.
У свою чергу позивач проти такого висновку суду заперечує та вважає його помилковим, посилаючись на те, що суд касаційної інстанції підтвердив правомірність (чинність) державної реєстрації права власності (з 13.06.2019 року) на спірну квартиру, по якій позивачем надавалися послуги з теплопостачання, за відповідачем.
Колегія суддів вказані доводи скаржника відхиляє як такі, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні змісту постанови Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 363/4102/19, оскільки судом касаційної інстанції було скасовано рішення Вишгородського районного суду від 26 липня 2021 року фактично з процесуального питання - тобто у зв`язку із пред`явленням позову до неналежного співвідповідача - державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В., натомість як в іншій частині по суті спору оскаржувані судові рішення за висновком Верховного Суду ухвалені з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Відповідно до ст.ст. 525,    526 Цивільного кодексу України    зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1     ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи зазначене, між позивачем та відповідачем існували відповідні договірні відносини, з надання послуг з  централізованого опалення  з 19.06.2019 по 14.02.2022.
Відтак, суду доведено належним чином та підтверджено наявними у справі доказами щодо надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії, за період з листопада  2019 по 14.02.2022 вартістю 35779,55 грн.
Суд зауважує, що протягом вказаного періоду надання відповідної послуги з постачання теплової енергії, заяв від відповідача з приводу зупинення надання такої послуги до позивача не надходило. Іншого матеріали справи не містять, та відповідачем не надано.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»     споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Отже, оскільки відповідач у період з листопада 2019 року по 14.02.2022 отримував послуги позивача з теплового постачання, то договір вважається укладеним сторонами, і відповідно відповідач мав оплачувати отримані послуги.
Оскільки доказів здійснення відповідачем оплати за надані послуги з постачання теплової енергії в період з листопада 2019 року по 14.02.2022 в сумі 35779,55 грн. суду не надано, то за правильним висновком суду першої інстанції вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Натомість вимоги в частині стягнення з відповідача вартості теплової енергії за період з 15.02.2022 по квітень 2023 року є безпідставними, оскільки в цей період квартира АДРЕСА_3  не перебувала у власності відповідача, з чим погоджується колегія суддів.
Посилання позивача на свіжі відомості з державного реєстру, в яких зазначено, що станом на 28.06.2023 відповідач продовжує значитись власником  зазначеної квартири, та які не містять жодних нових реєстрацій в розділі щодо права власності , не заслуговують на увагу суду, оскільки вказаний запис, визнано незаконним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного реєстратора КП «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т. В., індексний номер 47391285 від 18 червня 2019 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Альфа -Банк» та поновлено в державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно  запис про право власності на вказану квартиру  за ОСОБА_1. рішенням Вишгородського районного суду від 26 липня 2021 року, яке залишене без змін в цій частині постановою Верховного Суду  від 27.07.2022.
Інших доказів користування чи перебування у власності відповідача вказаної квартири у період з 15.02.2022 суду не надано.
Крім того, вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2 721,20 грн.  за період прострочення та інфляційної складової у розмірі 15 444,56 грн.  відповідно до ч. 2     ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пені в сумі 304,62 грн. за правильним висновком суду задоволенню не підлягають, оскільки доказів надіслання/надання позивачем відповідачу рахунків на оплату матеріали справи не містять, тому підстави для нарахування сум 3% річних та втрат від інфляції та пені відсутні.
Апелянт вважає, що судом за наведених висновків порушено норми матеріального права - ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені відбувається на підставі норм закону, і зокрема ч.2 ст. 625 ЦК України, і не прив`язується до умов надсилання/надання рахунків.
Однак, з вказаними доводами не вбачає за можливе погодитись судова колегія, оскільки з урахуванням специфіки даних правовідносин щодо надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії, що склались на основі публічного договору приєднання, який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування (Вишогородської міської ради) та є типовим, та з огляду на те, що в силу вимог процесуального законодавства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не доведено суду надіслання/надання позивачем відповідачу рахунків на оплату, з яких можна було б встановити обізнаність відповідача з такими документами, що у своїй сукупності слугувало би підставою для нарахування сум 3% річних та втрат від інфляції та пені, пов`язаних із простроченням виконання зобов`язання.
За викладених обставин, судова колегія констатує, що судом першої інстанції було належним чином досліджено всі обставини справи, а тому колегією суддів відхиляються доводи апелянта про протилежне як необґрунтовані.
Усі інші доводи та міркування сторін судовою колегією враховано, однак вони не спростовують наведених вище висновків суду та не можуть бути достатньою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки апеляційного інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в сумі 35779,55 грн основного боргу, натомість як у решті позову слід відмовити.     
Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.
Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23.  
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23  - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2023 у справі №910/8770/23 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи №910/8770/23 повернути до господарського суду першої інстанції.
          Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                С.А. Гончаров