ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 липня 2024 року           справа №200/1291/24 

м. Дніпро

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Гайдар А.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/1291/24 (суддя в І інстанції Льговська Ю.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -    
                                                           УСТАНОВИВ:

05 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про: визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 23 лютого 2024 року № 056650006871 про відмову позивачеві в призначенні пенсії; зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди навчання та роботи згідно із записами трудової книжки:
період навчання з 01 вересня 1996 року по 02 червня 2000 року; 
періоди роботи з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року, з 05 березня 2007 року по 21 вересня 2008 року, з 02 листопада 2010 року по 11 лютого 2011 року, з 23 червня 2016 року по 21 липня 2016 року як пільговий стаж на підземних роботах (ст. 14-25); 
періоди роботи з 08 серпня 2006 року по 25 лютого 2007 року, з 12 жовтня 2008 року по 06 вересня 2010 року, з 13 вересня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 16 лютого 2011 року по 03 вересня 2013 року, з 16 вересня 2013 року по 28 січня 2015 року, з 21 липня 2016 року по 01 липня 2018 року, з 04 липня 2018 року по 27 серпня 2022 року як пільговий стаж на провідних професіях (ст. 14-20) із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8;
зобов`язання відповідача зарахувати з 15 лютого 2024 року до пільгового підземного стажу позивача періоди участі в бойових діях або забезпеченні здіснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій з 27 серпня 2022 року по 27 травня 2023 року, з 01 червня 2023 року по 21 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 15 лютого 2024 року на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці;
зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію з 15 лютого 2024 року відповідно до частини третьої статті Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Позовні вимоги вмотивовано протиправністю відмови в зарахуванні до пільгового стажу вказаних вище періодів роботи. Позивач вважає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому вказані обставини не можуть впливати на конституційне право позивача щодо належного пенсійного забезпечення.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/1291/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23 лютого 2024 року № 056650006871 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 та із зарахуванням:
до страхового стажу періоду навчання з 30 травня 2000 року по 02 червня 2000 року, періоду роботи з 01 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року;
до пільгового стажу на підземних роботах (ст. 14-25) періоду виробничої практики 01 лютого 2000 року (один день), періодів роботи з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року, з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року, з 28 травня 2018 року по 31 травня 2018 року; 
до пільгового стажу на провідних професіях (ст. 14-20) періодів виробничої практики з 04 лютого 2000 року по 29 лютого 2000 року, з 01 березня 2000 року по 17 березня 2000 року, з 17 квітня 2000 року по 03 травня 2000 року, періодів роботи з 12 жовтня 2008 року по 06 вересня 2010 року, з 04 липня 2018 року по 18 липня 2022 року;
періодів безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 27 серпня 2022 року по 27 травня 2023 року, з 01 червня 2023 року по 21 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 09 лютого 2024 року до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною третьою  статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав. 
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 15 лютого 2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.  
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23 лютого 2024 року № 056650006871 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Рішенням встановлено, що страховий стаж позивача становить 43 роки 02 місяці 04 дні, з яких пільговий стаж за Списком № 1 - 09 років 02 місяці 15 днів (у тому числі 8 років 7 місяців 27 днів, що охоплюють періоди роботи з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року, з 04 липня 2018 року по 16 грудня 2021 року, зараховані на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 200/2201/22); пільговий стаж на провідних професіях (ст. 14-20) – 06 років 07 місяців 02 дні; пільговий стаж на підземних роботах (ст. 14-25) – 02 роки 03 місяці 15 днів; військова служба в особливий період – 01 рік 05 місяців 13 днів.
До пільгового стажу роботи не зараховано: 
період роботи з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22 жовтня 2021 року № 784, оскільки заявник працював за посадою майстер гірничий підземний, а оплата праці проводилась як прохіднику підземному;
період роботи з 04 липня 2018 року по 16 грудня 2021 року, відображений у довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16 грудня 2021 року № 222, оскільки не долучено первинну інформацію про роботу під землею. 
Нарахування інших спірних періодів необґрунтовано. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до абзацу 1 частини третьої   статті 114 Закону № 1058-IV  працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. […].
Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202  затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список № 202).
До вказаного Списку включено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах (абзац 1 розділу І Списку № 202).
Комплексний аналіз зазначених норми дає підстави для висновку, що право на передбачену частиною третьою  статті 114 Закону № 1058-IV  пенсію незалежно від віку мають робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах в шахтах, та за наявності передбаченого стажу такої роботи - 25 років або працівники провідних професій за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.  
Згідно зі  статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-XII  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].
Записами № 7-11 дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 встановлено, що 29 червня 2000 року ОСОБА_1 прийнято до Державного відкритого акціонерного товариства “Шахта “Червоноармійська-Західна  №1” гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті; 09 липня 2002 року – переведено гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; 11 вересня 2005 року - звільнено за власним бажанням.
Ці записи відповідають спірному періоду з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року, який не зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-25), про що зазначено в оскаржуваному рішенні.
На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку Приватного акціонерного товариства “Шахтоуправління “Покровське” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22 жовтня 2021 року № 784, відомості якої узгоджуються із записами трудової книжки. 
Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день під землею, суду не надано.
Навпаки, за довідкою від 22 жовтня 2021 року № 784 позивач поверхневі роботи не виконував, оплата праці проводилась як підземному робітникові, відпустковою без збереження заробітної плати не користувався, у страйках участі не приймав, простоїв не було. 
Інформація щодо періоду роботи, зазначена в трудовій книжці, кореспондується з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5). Спірний період роботи визначено як пільговий відповідно до коду ЗП3014А1 (працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах […]).
Відомості, зазначені в довідці від 22 жовтня 2021 року № 784, про те, що заявник працював за посадами гірника підземного та майстру гірничого, а оплату праці отримував як прохідник підземний, не можуть бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до пільгового підземного стажу, оскільки ключовим є те, що позивач працював повний робочий день під землею й оплата праці проводилась як підземному робітникові.  
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами дублікату трудової книжки, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи з 29 червня 2000 року по 11 вересня 2005 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-25). 
За відомостями форми РС-право період роботи з 05 березня 2007 року по 21 вересня 2008 року зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-25), а тому вказаний період помилково визначено позивачем як спірний.  
Записами № 23-24 дублікату трудової книжки встановлено, що 02 листопада 2010 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасвуглепроходка” гірничим майстром з повним робочим днем під землею; 11 лютого 2011 року - звільнено за власним бажанням.
Ці записи відповідають періоду з 02 листопада 2010 року по 11 лютого 2011 року, визначеному позивачем як спірний. 
Проте за відомостями форми РС-право до пільгового підземного стажу (ст. 14-25) зараховано періоди з 02 листопада 2010 року по 31 грудня 2010 року, з 01 лютого 2011 року по 11 лютого 2011 року, а отже спірним є лише частина періоду з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року.    
На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасвуглепроходка” про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08 листопада 2021 року № 22, відомості якої узгоджуються із записами трудової книжки. 
Доказів, які б спростовували факт роботи позивача повний робочий день під землею, суду не надано.
Навпаки, за довідкою від 08 листопада 2021 року № 22 позивач відпустковою без збереження заробітної плати не користувався, у страйках участі не приймав, прогули не здійснював. 
Відповідачем підставу незарахування частини періоду з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року не обґрунтовано.  
Судом встановлено, що період з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року не визначено формою ОК-5 як пільговий відповідно до коду ЗП3014А1 (працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах […]) на відміну від всього періоду в цілому.
Суд вважає, що дана обставина не може бути підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи до пільгового підземного стажу, оскільки факт роботи позивача повний робочий день під землею підтверджується іншими доказами: довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 08 листопада 2021 року № 22, довідкою, уточнюючою особливий характер роботи або умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, від 08 листопада 2021 року № 22, за якою в січні 2011 року позивачем здійснено 19 спусків під землю.   
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами дублікату трудової книжки, суд дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-25). 
За відомостями форми РС-право період роботи з 23 червня 2016 року по 21 липня 2016 року зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-25), а тому вказаний період помилково визначено позивачем як спірний.  
За відомостями форми РС-право період роботи з 07 серпня 2006 року по 25 лютого 2007 року (період вказано судом із урахуванням допущеної позивачем описки) зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-20), а тому вказаний період помилково визначено позивачем як спірний. 
Записами № 19-20 дублікату трудової книжки встановлено, що 12 жовтня 2008 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю “Донбасвуглепрохідка”  прохідником підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті; 06 вересня 2010 року – звільнено за власним бажанням.
Ці записи відповідають спірному періоду з 12 жовтня 2008 року по 06 вересня 2010 року. 
Незарахування цього періоду до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) підтверджується формою РС-право. При цьому частину періоду з 12 жовтня 2008 року по 31 серпня 2010 року зараховано відповідачем до страхового стажу, іншу частину періоду з 01 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року - не зараховано.
Відповідачем підставу незарахування частини періоду з 01 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року до страхового стажу не обґрунтовано.  
Разом з тим судом встановлено, що індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) не містять інформацію щодо сплати роботодавцем страхових внесків за період з 01 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року. 
Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV).
Разом з тим згідно з частиною другою, десятою, абзацом 1 частини дванадцятої статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, […], здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески; 
якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом; 
страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. 
З урахуванням наведених норм суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не несе відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працював, а тому наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи на такому підприємстві.
Період з 01 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року підлягає зарахуванню до страхового стажу.  
За загальний період з 12 жовтня 2008 року по 06 вересня 2010 року довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній відсутня в матеріалах справи.
Період роботи з 12 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року визначено формою ОК-5 як пільговий відповідно до коду ЗП3013А1 (працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,  - за Списком № 1 […]).
Період роботи з 01 січня 2010 року по 06 вересня 2010 року визначений формою ОК-5 як пільговий відповідно до коду ЗП3014А2 (працівники провідних професій […]).
Зазначення в формі ОК-5 коду ЗП3013А1 суд розцінює як помилку, оскільки таке зазначення не спростовує відомостей трудової книжки про те, що в період з 12 жовтня 2008 року по 31 грудня 2009 року позивач працював за посадою прохідника підземного.     
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами трудової книжки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи з 12 жовтня 2008 року по 06 вересня 2010 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-20). 
За відомостями форми РС-право періоди роботи з 13 вересня 2010 року по 31 жовтня 2010 року, з 16 лютого 2011 року по 03 вересня 2013 року зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-20), а тому вказані періоди помилково визначено позивачем як спірні.  
Записами № 29-30 дублікату трудової книжки встановлено, що 16 вересня 2013 року позивача прийнято до Відокремленого підрозділу Шахта “Росія” Державного підприємства “Селидіввугілля” прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті; 28 січня 2015 року – звільнено за власним бажанням.
Ці записи відповідають періоду з 16 вересня 2013 року по 28 січня 2015 року, визначеному позивачем як спірний. 
За формою РС-право до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) не зараховано лише наступні частини періоду (а отже, є спірними): з 01 квітня 2014 року (один день), 01 червня 2014 року (один день), з 01 серпня 2014 року по 03 серпня 2014 року, 01 вересня 2014 року (один день), 01 січня 2015 року (один день). 
На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку Відокремленого підрозділу “Шахта “Котляревська” від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455, в якій зазначено, що позивач у спірні періоди перебував у відпустці без збереження заробітної плати.
Оцінюючи правомірність незарахування відповідачем до пільгового підземного стажу періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати, визначених довідкою від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455, судом першої інстанції  зазначено наступне.  
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони буди пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.
Оскільки безпосередніх доказів пов`язаності/непов`язаності відпусток без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю суду не надано, то суд виходить з інформації, зазначеної в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5). 
Віднесення відпусток без збереження заробітної плати 01 квітня 2014 року (один день), 01 червня 2014 року (один день), з 01 серпня 2014 року по 03 серпня 2014 року, 01 вересня 2014 року (один день), 01 січня 2015 року (один день) до пільгового стажу не підтверджено формою ОК-5, а тому суд відмовляє в їх зарахуванні до пільгового підземного стажу. 
Записами № 31-34 дублікату трудової книжки встановлено, що 23 червня 2016 року позивача прийнято до відокремленого підрозділу Шахта “Росія” Державного підприємства “Селидіввугілля” машиністом підземних установок 2 розряду з повним днем у шахті; 21 липня 2016 – переведено прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті; 01 липня 2018 року – звільнено за власним бажанням.
Ці записи відповідають періоду з 21 липня 2016 року по 01 липня 2018 року, визначеному позивачем як спірний. 
За формою РС-право до пільгового підземного стажу (ст. 14-20) не зараховано лише наступні частини періоду (а отже, є спірними): 31 липня 2016 року (один день), з 01 серпня 2016 року по 02 серпня 2016 року, з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2016 року, з 30 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, 01 червня 2017 року (один день), 01 липня 2017 року (один день), 01 вересня 2017 року (один день), 01 березня 2018 року (один день), з 28 травня 2018 року по 31 травня 2018 року.
На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку Відокремленого підрозділу “Шахта “Котляревська” Державного підприємства “Селидіввугілля” від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455, в якій зазначено, що позивач у періоди: 31 липня 2016 року (один день), з 01 серпня 2016 року по 02 серпня 2016 року, з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2016 року, з 30 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, 01 червня 2017 року (один день), 01 липня 2017 року (один день), 01 вересня 2017 року (один день), 01 березня 2018 року (один день) перебував у відпустці без збереження заробітної плати.
Оскільки безпосередніх доказів пов`язаності/непов`язаності відпусток без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю суду не надано, то суд виходить з інформації, зазначеної в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5). 
Віднесення відпусток без збереження заробітної плати 31 липня 2016 року (один день), з 01 серпня 2016 року по 02 серпня 2016 року, з 01 листопада 2016 року по 02 листопада 2016 року, з 30 березня 2017 року по 31 березня 2017 року, 01 червня 2017 року (один день), 01 липня 2017 року (один день), 01 вересня 2017 року (один день), 01 березня 2018 року (один день) до пільгового стажу не підтверджено формою ОК-5, а тому суд відмовляє в їх зарахуванні до пільгового підземного стажу. 
Згідно з довідкою від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455 4 дні травня 2018 року визначено як страйк, що відповідає періоду з 28 травня 2018 року по 31 травня 2018 року, незарахованого відповідачем до пільгового підземного стажу. 
При цьому слід враховувати, що за довідкою від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455 у період з 24 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року позивач тимчасово виконував обов`язки помічника начальника ділянки ПР-3; з 01 червня 2018 року по 01 липня 2018 року - тимчасово виконував обов`язки гірничого майстра ділянки ПР-3.
За відомостями форми РС-право періоди з 24 квітня 2018 року по 27 травня 2018 року, з 01 червня 2018 року по 01 липня 2018 року зараховано до пільгового підземного стажу (ст. 14-25), а не за провідними професіями (ст. 14-20).
Не зважаючи на те, що періоди роботи з 24 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року, з 01 червня 2018 року по 01 липня 2018 року визначено формою ОК-5 як пільгові відповідно до коду ЗП3014А2 (працівники провідних професій […]), суд вважає, що відповідачем правомірно не віднесено їх до підземного стажу за провідними професіями, оскільки довідкою від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455 спростовуються відомості трудової книжки про те, що в ці періоди позивач виконував роботу за посадою прохідника.   
Відповідно до статті 28 Закону України “Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)” від 03 березня 1998 року № 137/98-ВР (далі - Закон № 137/98-ВР) організація страйку, визнаного судом незаконним, або участь у ньому є порушенням трудової дисципліни. […]. Час участі працівника у страйку, що визнаний судом незаконним, не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.
Отже, перебування позивача у страйку не зараховується до стажу тільки в разі визнання такого страйку судом незаконним. Тобто, зазначеними нормами передбачено гарантії, щодо зарахування до трудового стажу, в тому числі до пільгового стажу, час участі працівника у страйку.
Суд зазначає, що відповідачем доказів того, що страйк, в якому приймав участь позивач, визнано незаконним у судовому порядку, не надано, а тому з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР час участі у страйку підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
При виборі та застосуванні норм права судом застосована правова позиція, викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24 березня 2016 року № К/800/19551/15.
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами трудової книжки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи з 28 травня 2018 року по 31 травня 2018 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-25). 
Записом № 35 дублікату трудової книжки встановлено, що 04 липня 2018 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю “Шахтспецстрой” прохідником 5 розряду на ділянку гірничо-прохідних робіт № 1 департаменту будівельних та гірничих робіт; запис про звільнення позивача відсутній.
Ці записи відповідають періоду з 04 липня 2018 року по 27 серпня 2022 року, визначеному позивачем як спірний. 
За формою РС-право відповідачем зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 періоди з 04 липня 2018 року по 16 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 18 липня 2022 року, відносячи період з 19 липня 2022 року до військової служби в особливий період. Частину періоду з 17 грудня 2021 року по 31 грудня 2021 року зараховано відповідачем лише до страхового стажу без обґрунтування підстав.   
На підтвердження пільгового характеру роботи позивачем надано довідку Товариства з обмеженою відповідальністю “Корум шахтспецбуд” від 16 грудня 2021 року № 222, за якою в період з 04 липня 2018 року по 16 грудня 2021 року (дата видачі довідки) позивач працював за посадою прохідника.
Довідкою від 16 грудня 2021 року № 219 конкретизовано інформацію про спуски в шахту включно по грудень 2021 року.   
За період з 17 грудня 2021 року по 27 серпня 2022 року довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній відсутня в матеріалах справи.
Разом з тим період роботи з 04 липня 2018 року по 18 липня 2022 року визначений формою ОК-5 як пільговий відповідно до коду ЗП3013А1 (працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,  - за Списком № 1 […]).
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами трудової книжки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зарахування періоду роботи з 04 липня 2018 року по 18 липня 2022 року до пільгового підземного стажу (ст. 14-20). 
Зазначення в формі ОК-5 коду ЗП3013А1 суд розцінює як помилку, оскільки таке зазначення не спростовує відомостей трудової книжки та довідки про те, що в період з 04 липня 2018 року по 18 липня 2022 року позивач працював за посадою прохідника підземного.     
Суд не приймає до уваги доводи відповідача про неврахування довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16 грудня 2021 року № 222 з тих підстав, що до неї не долучено первинної інформації про роботу під землею, оскільки, незважаючи на наявність права вимагати документи від підприємств для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей, передбаченого частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, відповідач своїм правом не скористувався, відмовивши одразу з формальних підстав.
За відомостями форми РС-право період з 19 липня 2022 року по 27 серпня 2022 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, а тому вказаний період помилково визначено позивачем як спірний.  
Докази про те, що в зазначений період позивач, як визначено позовними вимогами, працював повний робочий день під землею, відсутні в матеріалах справи. Навпаки, за відомостями військового квитка 09 серпня 2022 року позивача вже закріплено за військовою частиною. 
Що стосується зарахування періодів участі в бойових діях або забезпечення з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій з 27 серпня 2022 року по 27 травня 2023 року, з 01 червня 2023 року по 21 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 15 лютого 2024 року (по дату звернення з заявою) на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці, судом першої інстанції зазначено наступне.
За формою РС-право період військової служби в особливий період з 19 липня 2022 року по 31 грудня 2023 року зараховано до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, без застосування пільгового обчислення - один місяць служби за три місяці.
Так, абзацом 2 частини першої  статті 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”  від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі    - Закон № 2011-XII) передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України “Про оборону України”, зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до  Закону України “Про оборону України”, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. […].
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022   введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено по сьогоднішній день.
Одночасно відповідно до статті 57 “Пільги по обчисленню стажу за час перебування на фронті” Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788-ХІІ) військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
За змістом статті 1 Закону України “Про оборону України” від 06 грудня 1991 року
№ 1932-XII (далі – Закон № 1932-XII) під бойовими діями слід розуміти форму застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Таким чином, безпосередня участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підпадає під визначення участі в бойових діях.  
З огляду на це суд на підставі статті 57 Закону № 1788-ХІІ застосовує до спірних правовідносин постанову Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” від 17 липня 1992 року № 393 (далі – Постанова № 393).  
Відповідно до підпункту “а” пункту 3    Постанови № 393 до вислуги років для визначення розміру пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї  постанови, зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
З огляду на викладене визначені довідкою від 09 лютого 2024 року № 1558/406 спірні періоди з 27 серпня 2022 року по 27 травня 2023 року, з 01 червня 2023 року по 21 липня 2023 року, з 02 серпня 2023 року по 09 лютого 2024 року (по день видачі довідки) підлягають зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за частиною третьою  статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.
Вказана правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 348/347/17.
Участь позивача в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки й оборони, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій області в період з 10 лютого 2024 року по 15 лютого 2024 року матеріалами справи не підтверджується, а тому підстав для зарахування вказаного періоду на пільгових умовах на сьогодні немає.  
Позивач просить зарахувати до пільгового стажу період навчання у Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1996 року по 02 червня 2000 року, що відповідає відомостям довідки Селидівського гірничого технікуму від 20 жовтня 2021 року № 02/181.
За формою РС-право відповідачем визначено період навчання згідно з трудовою книжкою з 01 вересня 1996 року по 29 травня 2000 року.  
Вказане свідчить, що в трудовій книжці містяться неточні записи, а тому слід вважати правильним період навчання з 01 вересня 1996 року по 02 червня 2000 року, оскільки позивач захистив дипломний проект 02 червня 2000 року (протокол від 02 червня 2000 року № 51). 
За цих обставин період з 30 травня 2000 року по 02 червня 2000 року підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача як навчання у вищих/середніх навчальних закладах.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону України “Про професійну (професійно-технічну) освіту” від 10 лютого 1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Проте вказана норма в цій справі застосуванню не підлягає, оскільки позивач згідно з частиною першою статті 41, частиною першою статті 43 Закону України “Про освіту” від 23 травня 1991 року № 1060-XII в  редакції, яка діяла на період навчання, навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, до яких технікум не відносився.
При виборі та застосуванні норм права судом врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 643/11758/16-а, від 10 жовтня 2019 року у справі № 676/5212/17.
За цих обставин відповідачем правомірно не віднесено період навчання, за виключенням періодів виробничої практики, до пільгового підземного стажу.
За відомостями форми РС-право період навчання розбито на окремі періоди, серед яких періоди з 20 травня 1999 року по 27 червня 1999 року, з 22 грудня 1999 року по 31 січня 2000 року, з 02 лютого 2000 року по 03 лютого 2000 року, з 18 березня 2000 року по 16 квітня 2000 року, з 04 травня 2000 року по 22 травня 2000 року віднесено до пільгового підземного стажу. 
Зарахування періодів до пільгового підземного стажу обумовлено проходженням виробничої практики на підземних роботах, що підтверджується записами дублікату трудової книжки та довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової крижки або відсутніх записів у ній від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455.
Проте за трудовою книжкою періодами виробничої практики є періоди з 20 травня 1999 року по 27 червня 1999 року, з 22 грудня 1999 року по 22 травня 2000 року.
Інформація щодо періодів виробничої практики, яка зазначена в трудовій книжці, кореспондується з інформацією, зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5). Період виробничої практики з 01 січня 2000 року по 22 травня 2000 року визначено як пільговий відповідно до коду ЗП3013А1 (працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,  - за Списком № 1 […]). 
Одночасно за довідками від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455 періодами виробничої практики є періоди з 20 травня 1999 року по 27 червня 1999 року, з 22 грудня 1999 року по 03 лютого 2000 року, з 04 лютого 2000 року по 16 квітня 2000 року, з 04 травня 2000 року по 22 травня 2000 року. 
Неузгодження з трудовою книжкою в частині періоду з 17 квітня 2000 року по 03 травня 2000 року обумовлено тим, що довідкою закінчення практики визначено 16 квітня 2000 року за табелем обліку робочого часу під землею, а не по наказу.
Відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05 листопада 1993 року № 02-82орг періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються. 
Враховуючи, що формою ОК-5 підтверджується оплата праці позивача протягом усього періоду виробничої практики з 22 грудня 1999 року по 22 травня 2000 року, то суд вважає необхідним зарахувати до пільгового підземного стажу період виробничої практики на підставі записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма - ОК-5).
Отже, період з 17 квітня 2000 року по 03 травня 2000 року підлягає зарахуванню до пільгового підземного стажу (ст. 14-20). 
Відповідачем з періоду виробничої практики з 22 грудня 1999 року по 22 травня 2000 року виключено та не зараховано до пільгового підземного стажу 01 лютого 2000 року (один день), період з 01 березня 2000 року по 17 березня 2000 року (зараховано до страхового стажу як навчання у вищих/середніх навчальних закладах), період з 04 лютого 2000 року по 29 лютого 2000 року (зараховано до страхового стажу). 
Підстави незарахування зазначених періодів відповідачем не обґрунтовано.  
Судом встановлено, що згідно з довідкою від 09 листопада 2021 року № 04-14/3455 у березні 2000 року 17 днів визначено як страйк, що відповідає періоду 01 березня 2000 року по 17 березня 2000 року, незарахованого відповідачем до пільгового підземного стажу.
Суд зазначає, що відповідачем доказів того, що страйк, в якому приймав участь позивач, визнано незаконним у судовому порядку, не надано, а тому з урахуванням вимог Закону № 137/98-ВР час участі у страйку підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Підстав незарахування до пільгового підземного стажу інших періодів судом не встановлено. 
Враховуючи ці відомості в сукупності із записами трудової книжки та форми ОК-5, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зарахування періодів виробничої практики 01 лютого 2000 року (один день – ст. 14-25), з 01 березня 2000 року по 17 березня 2000 року (ст. 14-20), з 04 лютого 2000 року по 29 лютого 2000 року (ст. 14-20) до пільгового підземного стажу. 
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.  
Щодо застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд першої інстанції дійшов наступного висновку.
Роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”” від 20 січня 1992 року № 8 (далі – Роз`яснення № 8) передбачено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону № 1788-XII, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.
Відповідачем визначено, що пільговий стаж роботи становить не менше 10 років стажу роботи, що дає право на обчислення стажу з урахуванням Роз`яснення № 8. 
Проте відповідачем кратність обчислення стажу не застосовувалась. 
З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що Роз`яснення № 8 повинно бути застосовано при призначенні пенсії позивачеві відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV, яка кореспондується з приписами частини першої статті 14 Закону 1788-XII, в частині додаткового зарахування місяців роботи: за 1 рік роботи 3 місяці - для періодів на підземних роботах, але за провідними професіями (ст. 14-20), як кожний повний рік за 9 місяців на підземних роботах (ст. 14-25).    
Доводи відповідача про неправомірність застосування Роз`яснення № 8 суд не приймає до уваги, оскільки додатком до постанови Кабінету Міністрів України “Про заходи щодо застосування Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 22 лютого 1992 року № 81 визначено перелік проектів нормативних актів щодо застосування  Закону України “Про пенсійне забезпечення”, серед яких є Роз`яснення № 8.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне. 
Згідно п. 58 постанови Верховного суду від 8 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а посилання відповідача на роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 правильно не взята судами попередніх інстанцій до уваги, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, були довільно і помилково розтлумачені Управлінням усупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Отже, враховуючи висновки касаційного суду у справі № 212/1743/17-а, апеляційний суд не застосовує роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 року, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер. 
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином в зазначеній частині позовних вимог слід відмовити, а рішення суду першої інстанції слід змінити.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -         

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/1291/24 – задовольнити частково.        
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/1291/24 – змінити.                                                                                                         В абзаці третьому резолютивної частини рішення слова «із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8» - виключити. 
У іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 200/1291/24 – залишити без змін.         
Повне судове рішення – 11 липня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                А.А. Блохін

                                                                                                    А.В. Гайдар

                                                                                                    І.Д. Компанієць