КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И  
05 серпня 2024 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/10524/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.  
при секретарі Гайдаєнко В. С.
за участі позивача ОСОБА_1 та його представника Якименка М. М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною адвоката Якименка Миколи Миколайовича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Волошина В. О.
від 18 березня 2024 року
у цивільній справі № 761/1162/21 Шевченківського районного суду міста Києва
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_3 
про припинення обов`язку по сплаті аліментів; стягнення аліментів, 
В С Т А Н О В И В:
В січні 2021 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив суд зняти з ОСОБА_1 обов`язок щодо сплати щомісячно аліментів (припинити стягнення) на користь ОСОБА_3 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який покладено на ОСОБА_1 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018р. по справі № 761/29221/18, з дня подачі до суду цієї позовної заяви; стягнути з ОСОБА_3 аліменти дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з липня 2019 р. або з серпня 2019 р. або з березня 2020 р. або з дня подачі цієї позовної заяви.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 16 серпня 2008 р., який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 р. у справі № 761/29221/18 з позивача стягуються аліменти на утримання спільного сина сторін на користь відповідачки. Разом з тим, за бажанням дитини, з липня 2019 р. спільна дитина сторін постійно проживає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, а тому на думку позивача, з нього безпідставно стягуються примусово аліменти на утримання сина на користь відповідачки. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року позов задоволено частково.
Припинено з 31 жовтня 2023 р. стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 р. у цивільній справі № 761/29221/18.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2023р. та до досягнення дитиною сторін повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_1  в межах суми платежу за один місяць в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, допущено до негайного виконання.
В решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі  Якименко М. М. , в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог, зокрема в частині визначення дати, з якої припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.  
Зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі №761/37027/20 встановлено, що з липня 2019 року та станом на 2023 рік малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 . Саме факт проживання дитини одним із батьків є підставою для стягнення з другого за батьків аліментів на утримання дитини. Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ч. 3 статті 181 та ст. 191 СК України, без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм. Вважає, що припинення стягнення аліментів має відбуватися з дати звернення до суду з позовом, а стягнення аліментів на користь батька з яким проживає дитина - з часу звернення  до суду, якщо відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 191 СК України. Вказував, на те, що позивач просив присудити аліменти за минулий час, зокрема із липня 2019 року, коли син почав проживати з ним.
Вважав, що суд першої інстанції мав застосувати ч. 2 ст. 119 СК України і стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_4 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму  та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, прочинаючи  з липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3  посилаючись на безпідставність доводів скаржника, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що правовою підставою для припинення стягнення аліментів є рішення про визначення місця проживання дитини, а позивач має право ставити питання про звільнення від сплати аліментів за наявності відповідних підстав відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України. Утім матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин що можуть звільнити позивача від сплати аліментів та сплати боргів за аліментами, які перевищують 23000 грн.  
У відповіді на відзив представник позивача-адвокат Якименко М. М. просив відхилити доводи ОСОБА_3 , викладенні у відзиві та задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Відповідач та її представник в судове засідання  не з`явилось, про день та час розгляду справи про день та час розгляду справи повідомлена  належним чином, що підтверджено звітами про доставку вхідної кореспонденції 12.07.2024 року (до електронного суду) та 13.07.2024 року на електронну пошту. 
Відповідач 05 серпня 2024 року, тобто у день судового засідання, подала до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що на даний час вона перебуває за межами країни та повернутись планує на початку вересня 2024 року, в зв`язку з чим просила перенести розгляд даної справи до повернення відповідачки в Україну.
Представник відповідача - адвокат Ємєліна Ю. С. подала також клопотання про відкладення розгляду справи, також посилаючись на заплановану відпустку у період з 03 серпня 2024 року по 23 серпня 2024 року та її перебуванням у вказаний період за межами міста Києва, в зв`язку з чим вона не може бути присутньою у судовому засіданні та просила перенести розгляд даної справи  після 25 серпня 2024 року.
Колегія суддів враховує, що ухвала про відкриття апеляційного провадження від 16 травня 2024 року була отримана відповідачкою 17 травня 2024 року (а.с.108), 21 травня 2024 року відповідачкою поданий відзив на апеляційну скаргу, а судову повістку-повідомлення із зазначенням дати судового засідання на 05 серпня 2024 року відповідачка отримала 12 липня 2024 року (а.с.126). 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
За таких обставин, враховуючи, що апеляційне провадження відкрито 16 травня 2024 року, відповідачка ОСОБА_3 , яка не є заявником апеляційної скарги, була заздалегідь обізнаною про день та час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, передбаченою цивільним процесуальним законом можливістю участі у розгляді справи в режимі відеоконференції не скористалась, доказів про перебування за межами країни та за межами міста Києва відповідачем та її представником не подано, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи. 
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву до неї, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 р., який  рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015р. було розірвано (справа № 761/13633/15-ц).
В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2018 р. по справі №761/29221/18, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2018р. і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 р. у справі № 761/37027/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини задоволено частково. 
Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 . В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини залишено без задоволення.
Задовольняючи позов частково й припиняючи стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з 31 жовтня 2023р., та стягуючи аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1   на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції вважав, що правовий механізм припинення сплати аліментів у разі, якщо змінилося місце проживання дитини з одним із батьків, нормами Сімейного кодексу України не визначений, та дійшов висновку про те, що саме визначення місця проживання дитини сторін разом з батьком є тією обставиною, що породжує припинення правовідношення щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина на користь матері, з якою дитина не проживає. 
Судове рішення оскаржується позивачем у частині визначення дати 31 жовтня 2023 р.  припинення стягнення аліментів та стягнення з аліментів.
Відповідач судове рішення не оскаржує.
З висновком суду щодо дати із якої припинено стягнення аліментів із позивача й стягнуто аліменти із відповідача  колегія суддів не погоджується  з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Як встановлено судом, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Зазначене рішення набрало законної сили й виконувалось позивачем.
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Вирішуючи спір у справі суд першої інстанції виходив із того, що місце проживання дитини із позивачем визначено Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року й вважав, що саме із цього моменту настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина проживала на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 761/37027/20, що залишена без змін Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року та якою визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , встановлені наступні обставини: «після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом матір`ю ОСОБА_3 . З липня 2019 року та станом на 2023 рік малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком ОСОБА_1 »
В силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України такі обставини не підлягали доведенню й мали бути враховані судом першої інстанції, як такі, що відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, впливають на припинення платежів, адже з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.
Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Отже, враховуючи правову природу аліментів, їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, колегія суддів вважає, що за зміни сімейний стану як особи, яка сплачує аліменти, так особи, яка їх одержує у зв`язку із зміною місця проживання дитини, й проживання її із батьком, у суду наявні достатні підстави для припинення стягнення аліментів із позивача й стягнення аліментів з відповідачки із дня звернення ОСОБА_1 до суду із позовом у цій справі, а саме із 28 грудня 2020 року, адже на цей момент дитина проживала із батьком. 
При цьому колегію суддів враховані висновки Верховного Суду у постановах від 03 лютого 2021 року у справ №520/21069/18, провадження №61-1347св20, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц, провадження №61-3738св22.
Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження й колегією суддів  встановлена неповнота з`ясування обставин, що призвело до помилки суду першої інстанції у визначенні судом припинення обов`язку позивача із сплати аліментів й виникнення такого обов`язку у відповідачки, судове рішення підлягає зміні із визначенням такої дати 28 грудня 2020 року.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1261,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Якименка Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року змінити, визначивши дату припинення стягнення аліментів  з ОСОБА_1 та дату початку стягнення аліментів з ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за подання апеляційної скарги 1261,20 грн судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови складений 14 серпня 2024 року.
 
Судді                                                                                                                      Є. П. Євграфова
 
                                                                                                                                О. В. Желепа
 
                                                                                                                                О. Ф. Мазурик