ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
14 серпня 2024 року
м. Харків
справа № 642/1614/24
провадження № 22-ц/818/2285/24
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого: Пилипчук Н.П., 
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського  районного суду м. Харкова   від 26 квітня 2024 року, постановлену суддею Вікторовим В.В.,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу, в якому просить  стягнути з відповідачів на користь позивача кошти за попереднім договором купівлі-продажу у розмірі 185 388,62 грн, з яких: 91415,00 грн. забезпечувальний платіж, 91415,00 грн. – штраф, 809,72 грн.- 3% річних та 1798,90 грн. – інфляційні втрати за період прострочення з 09.12.2023 по 25.03.2024.
25.04.2024 до суду від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Грайворонського І.В. надійшла заява, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/ або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: 1-кімнатна квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна (1754524963101), а також щодо 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 37525839.
Ухвалою Ленінського  районного суду м. Харкова   від 26 квітня 2024 року  у задоволенні заяви представника позивача  ОСОБА_1  – адвоката Грайворонського Михайла Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу - відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, про вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 року у справі № 905/446/22. Вважає наведені способи забезпечення позову розумними та адекватними, обґрунтування заяви свідчить про наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, а забезпечення позову є легітимним заходом запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача. 
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
14 серпня 2024 року від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його представника.
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 14.08.2024 року на 14.00 год. не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, проте судові повістки останнім невручені з підстав того, що адресат відсутній за вказаною адресою. Вказане підтверджується даними перевірки поштових відправлень Укрпошта.
За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були належним чином повідомлені про розгляд справи.
Колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).
Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно  виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення  виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу, в якому просить  стягнути з відповідачів на користь позивача кошти за попереднім договором купівлі-продажу у розмірі 185 388,62 грн.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22.
Отже, у разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить в суду позивач, зокрема і ту обставину, що  застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22.
Колегія суддів вважає, що обов`язок заявника (позивача) додатково доводити існування об`єктивних ризиків, що можуть утруднити або унеможливити виконання рішення у цій справі (про стягнення з відповідача заборгованості) за умови задоволення судом позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна (1754524963101) буде адекватним та ефективним способом забезпечення позову.
При цьому вказаний захід забезпечення позову не порушує право власності відповідачів, а сприяє недопущенню порушення прав заявника до встановлення фактичних обставин спору.
Застосування заходів забезпечення позову щодо 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2 не є доцільним, з огляду на ціну позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви, суд допустив порушення вимог процесуального закону, а тому, ухвала як незаконна підлягає скасуванню з ухваленням постанови про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського  районного суду м. Харкова   від 26 квітня 2024 року - скасувати.
Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.
Заборонити відчуження 1-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна (1754524963101), яка належить на праві власності ОСОБА_7 .
В решті у задоволенні заяви – відмовити.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення виготовлено 19 серпня 2024 року.

Головуючий:                                                                                         Н.П. Пилипчук 

Судді:                                                                         О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова