ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/58595/23
провадження № 51-1692км24
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                                                          ОСОБА_1 , 
суддів                                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
 
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
адвоката                                                                  ОСОБА_6 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді.
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом обставини
 
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 2 лютого 2024 року задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 та зобов`язав уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань (далі ? ГСУ ДБР) у кримінальному провадженні № 62023000000000066 від 3 лютого 2023 року повернути ОСОБА_8 майно, вилучене в ході проведеного 23 лютого 2023 року невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «Asus» із зарядним пристроєм; флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank»; планшет «iPad» model A 1475; мобільний телефон «iPhone 11» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 ; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X» та мобільний телефон «iPhone 4SE» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 20 лютого 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 лютого 2024 року, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
 
Вимоги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та призначити новий розгляд апеляційної скарги. Указує, що ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Покликається на те, що проведений обшук було легалізовано ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 рокуіз зазначенням переліку майна, що підлягало вилученню, тому відповідні речі та документи не мають статусу тимчасово вилученого майна. Слідчий суддя ухвалив рішення не передбачене КПК. Посилання апеляційного суду, що майно є тимчасово вилученим, протирічить приписам ч. 7 ст. 236 КПК. Як стверджує касатор відповідно до судової практики  в разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити в перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 цього Кодексу.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор просив касаційну скаргу задовольнити.
 
Адвокат висловився проти скасування рішення апеляційного суду.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та адвоката, перевіривши матеріали провадження і викладені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
 
ГСУ ДБР за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62023000000000066 від 3 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 222 КК.
 
23 лютого 2023 року в цьому кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_8 слідчі провели невідкладний обшук без ухвали слідчого судді у зв`язку з врятуванням майна. У ході обшуку житла ОСОБА_8 було виявлено та вилучено майно.
 
За ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року у справі № 757/7603/23-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вилучення, а також вилучення майна, яке зазначено у протоколі обшуку.
 
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 2 лютого 2024 року задовольнив скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 та зобов`язав уповноважених осіб ГСУ ДБР у кримінальному провадженні № 62023000000000066 від 3 лютого 2023 року повернути ОСОБА_8 майно, вилучене в ході проведеного 23 лютого 2023 року невідкладного обшуку. Своє рішення обґрунтував посиланням на Конституцію України і загальні засади КПК та зазначив, що оскільки стороною обвинувачення не підтверджено подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою.
 
Прокурор подав апеляційну скаргу, однак апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді, якою за результатами розгляду задоволено скаргу на бездіяльність уповноважених осіб державного правоохоронного органу, що полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна, та зобов`язанні уповноважених осіб повернути таке майно, до встановленого законом переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, не входить.
 
Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з таких підстав.
 
Згідно з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування положень ч. 4 ст. 399 КПК, сформульованим у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19 (провадження 
№ 51-3335кмо20), усі рішення слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, слід виокремлювати дві групи рішень:
- ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК);
- ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
 
Під час вирішення питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст.  9 КПК та загальних засад кримінального провадження, установлених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, треба виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем під час визначення кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.
 
За змістом ухвали апеляційного суду, йдеться про оскарження бездіяльності, що виразилася в неповерненні тимчасово вилученого майна.
 
Однак, слідчий суддя, обґрунтовуючи своє рішення про задоволення скарги послався зокрема на:
-         статті 7, 16 КПК, відповідно до яких загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
-         ст. 41 Конституції України в якій зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
-         ст. 307 КПК яка передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
 
Згідно ухвали апеляційного суду вона не містить відповіді на твердження прокурора про те, що слідчий суддя 2 лютого 2024 року прийняв рішення, яке не передбачене КПК.
 
З огляду на наведене ухвалу апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вищевказану ухвалу слідчого судді, не  можна визнати законною і обґрунтованою.
 
На підставі вищенаведеного Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду від 
20 лютого 2024 року підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
 
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу слідчого судді від 2 лютого 2024 року (справа № 757/58595/23) скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                       ОСОБА_3