ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/18114/15-п                                        Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 33/818/1040/24                                Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Дрібне викрадення чужого майна

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2024 року суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю. за участю секретаря – Шевченко Д.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.51 КУпАП – закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.51 КУпАП – закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
До Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року, обґрунтовуючи його тим, що 22.02.2024 року вона випадково, на співбесіді, дізналася про існування вищезазначеної постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року.
Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було її повідомлено належним чином про час і місце судового розгляду, оскільки жодного повідомлення (судової повістки) про розгляд справи 18.05.2016 року їй не направлялося та нею не отримувалося.
Вказує, що оскаржувана постанова від 18.05.2016 року їй також не направлялося за місцем її мешкання, у зв`язку з чим нею пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження цього судового рішення.
Зазначає, що під час телефонної розмови із працівником Дзержинського районного суду м. Харкова в грудні 2015 року останній повідомив їй, що справа стосовно повернуто органу, який склав постанову для дооформлення.
Дослідивши відомості судового провадження, доводи клопотання  ОСОБА_1 , яка його підтримала, апеляційний суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП, апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Сабадаш проти України», поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі «Каракуця проти України» у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26.04.2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Відповідно до чинного законодавства, початок 10-денного строку на апеляційне оскарження починається з дня винесення постанови, а не з дня отримання її копії учасниками судового провадження чи ознайомлення з її змістом.
Апеляційна скарга на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року була подана 07.03.2024 року, тобто, поза межами строку, встановленого ст. 294 КУпАП.
Строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Натомість, як зазначила ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, останній було відомо про складання стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА № 045001 від 19.10.2015 року, згідно якого 19.10.2015 року ОСОБА_1 знаходячись у супермаркеті «Клас» по пр. Л. Свободи, 43, здійснила дрібну крадіжку вартістю 9,92 грн., чим скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З наданої суду апеляційної інстанції копії Рішення ВККСУ № 214/дс-24 від 22.02.2024 року, під час співбесіди ОСОБА_1 не заперечувала наявність такого факту, вказавши, що в неї випадково залишився неоплачений товар після розрахунку на касі; наміру його вкрасти вона не мала; про судове рішення нічого не знає. Проте в постанові суду від 18.05.2016 року вказано: « ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила».
Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що їй також було відомо, що протокол про адміністративне правопорушення серії ХА № 045001 від 19.10.2015 року було направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова, та вона здійснювала ознайомлення з матеріали адміністративної справи за цим протокол в суді першої інстанції.
Апеляційний суд ставиться критично до доводів ОСОБА_1 , які вона зазначила в своїй апеляційній скарзі та надавала під час апеляційного розгляду, про те, що суд першої інстанції не здійснював заходів щодо її виклику в судове засідання 18.05.2016 року, оскільки в постанові судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року зазначено, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.
При цьому, ОСОБА_1 не надано жодних відомостей на спростування зазначених обставин, а також відомостей про те, що працівники суду першої інстанції повідомляли їй, що справу повернуто на дооформлення до органу, посадова особа якого склала протокол про адміністративне правопорушення серії ХА № 045001 від 19.10.2015 року.
Разом з цим, суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано доказів про те, що вона зверталася до голови Дзержинського районного суду м. Харкова на особистий прийом або особисто направляла до канцелярії суду першої інстанції заяви чи клопотання з метою отримання відомостей про рух її справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії ХА № 045001 від 19.10.2015 року.
Отже, оскільки   ОСОБА_1 була обізнана про те, що справа щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП перебуває на розгляді Дзержинського районного суду м. Харкова, апеляційний суд дійшов висновку, що в неї було можливість своєчасно дізнатись про стан судового провадження та оскаржити постанову суду в межах десятиденного строку.
Натомість, відповідно до матеріалів цієї справи, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року лише 04.03.2024 року, тобто майже через 7 років 10 місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не свідчать про їх поважність, в зв`язку з чим відсутні законні підстави для його поновлення.
Між тим, у цій справі щодо ОСОБА_1 апеляційним судом не було встановлено особливих і непереборних обставин, які б перешкоджали апелянту оскаржити постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року у передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Водночас апеляційний суд зауважує, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути надана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
З огляду на викладене та з урахуванням вищезазначеної практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити та, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Разом з цим, повернення апеляційної скарги не позбавляє ОСОБА_1 її процесуального права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду за наявності вмотивованого клопотання про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому належить конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду, вказавши підстави для поновлення пропущеного строку.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 травня 2016 року залишити без задоволення.
Повернути ОСОБА_1 її апеляційну скаргу на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова 18 травня 2016 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.51 КУпАП – закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

 Суддя                                                                                                 О.Ю. Грошева