Справа №579/646/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.	
Номер провадження 33/816/79/24 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

19 липня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 579/646/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
установив:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову  судді, а провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки був грубо порушений порядок огляду на стан сп`яніння, після проходження огляду на місці зупинки т/з із його результатом він був не згоден і наполягав на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , показання якої безпідставно не були враховані суддею при ухваленні рішення, а наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним і не відтворює всіх обставин подій. 
Постановою судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування т/з строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави 536,80 грн судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_5 28.03.2023 о 13 год. 36 хв. в м. Кролевець по вул. Андріївська керував автобусом Еталон, д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням приладу газоаналізатору Alcotest 6820, який показав результат – 1,84 ‰, чим порушив п. 2.9а ПДР.
Будучи неодноразово повідомленими про час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_5 та його захисник Вернигора В. М. в судове засідання не з`явились, від ОСОБА_5 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість на роботі, а від захисника ОСОБА_6 будь-яких клопотань до суду апеляційної інстанції не надходило, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268 і 294 КУпАП і судовій практиці ЄСПЛ, згідно якої право на доступ до суду, закріплене у §1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 р (далі – Конвенція), «…не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання; Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції і повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець…» (рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany); «…заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання…» (рішення від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (Uniуn Alimentaria Sanders S. A. v. Spain); «…обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції…» (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»); «…саме на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним, суд має вирішувати, чи відкладати судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки у провадженні…» (рішення від 06.09.2007 у справі «Цихановський проти України», від 18.10.
Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 166523 від 28.03.2023, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що водій ОСОБА_5 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_7 , згідно яких був понятим, автобус стояв на місці, а ОСОБА_5 проходив медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки т/з із застосуванням приладу «Драгер», результат якого показав сп`яніння. Чи погоджувався  ОСОБА_5 з результатом огляду та чи бажав їхати до лікарні він не знає;
- роздруківкою результатів тестування, згідно якої показники алкоголю у ОСОБА_5 28.03.2023 становили 1,84 проміле, який підписаний ОСОБА_5 (а. с. 3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_5 пройшов огляд на місці зупинки т/з, результат 1,84 проміле, з результатом якого він погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акту (а. с. 4);
- відеозаписами подій з технічних засобів працівників поліції, якими підтверджуються обставини зупинки т/з під керуванням ОСОБА_5 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки т/з, результат огляду – 1,84 проміле, який останній не заперечував (а. с. 8).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі присутнє посилання на порушення ОСОБА_5 вимог п. 2.9а ПДР, згідно яких водієві забороняється керувати т/з у стані алкогольного сп`яніння, а сама процедура огляду на стан сп`яніння закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а тому доводи захисника щодо відстуності в його підзахисного будь-яких ознак алкогольного сп`яніння не заслуговують на увагу.
Вище наведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання працівниками поліції самої процедури огляду, яка була проведена на місці зупинки т/з із відео фіксацією подій, що повністю відповідає вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні у відношенні ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що він не погодився з результатом проведеного огляду на місці зупинки т/з та бажав пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наведеними вище доказами.
Зокрема, як убачається з наявних в матеріалах справи відеозаписів, поліцейськими був зупинений т/з під керуванням водія ОСОБА_5 і у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу поліцейських ОСОБА_5 пройшов огляд на місці зупинки т/з за допомогою спеціального технічного засобу, який показав результат 1,84 проміле. ОСОБА_5 не заперечував щодо результатів тесту, не висловлював жодних сумнівів у справності приладу Драгер. Поліцейський роз`яснив ОСОБА_5 , що відносно нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП, на що останній погодився, підписав роздруківку результату тестування, акт огляду та протокол без будь-яких заперечень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування відносно ОСОБА_5 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусової згоди на підписання наявних у справі процесуальних документів: протоколу про адміністративне правопорушення, роздруківки результату Драгера, акту огляду. 
Суддя суду першої інстанції обґрунтовано не погодився із показаннями свідка ОСОБА_4 з приводу незгоди ОСОБА_5 з результатом огляду на місці зупинки т/з і бажання останнього пройти такий в заклад охорони здоров`я, оскільки ці показання не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються наведеними вище доказами.
Є неприйнятними і доводи апеляційної скарги щодо недопустимості як доказів відеозаписів з технічних засобів поліцейських, оскільки доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ст. 251 КУпАП).
Так, з відеозапису є очевидним, що він здійснювався поліцейськими, які оформлювали адміністративний матеріал. Ніким не заперечується і той факт, що події за участю ОСОБА_5 , що зафіксовані записами мали місце та стосуються саме цієї справи. Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суддя суду першої інстанції, зокрема, складений уповноваженої особою протокол, який підписаний ОСОБА_5 без будь-яких зауважень та застережень. Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає.
Таким чином, під час апеляційного розгляду ретельно досліджені доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 у співвідношенні із матеріалами справи, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини справи, встановлені суддею суду першої інстанції об`єктивно та повно підтверджують наявності в діях  ОСОБА_5 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності постанови та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться фактично до повторного перегляду встановлених судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, дотримавшись положень ст. 268, 279, 280 КУпАП, а тому винесена постанова є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого це судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 15.06.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов