ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року	Львів	Справа № 460/13595/23 пров. № А/857/8795/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року  (головуючий суддя Дуляницька С.М., м. Рівне) у справі № 460/13595/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо ненарахування та невиплати йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному  статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №  796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, починаючи з 02.05.2023.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо ненарахування та невиплати із 02.05.2023 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити із 02.05.2023 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
22.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у даній справі, яка мотивована тим, що нарахування та виплата йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має проводитися, виходячи з розміру розрахункової величини мінімальної заробітної плати в 2024 році; з січня місяця 7100грн х 2 = 14200грн (з квітня місяця - 8000грн х 2 = 16000грн).
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року заяву про роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у справі №460/13595/23 залишено без задоволення.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою заяву задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що починаючи з 01.01.2024 відповідач протиправно зменшив розмір підвищення до пенсії з двох мінімальних заробітніх плат до двох мінімальних заробітніх плат, які застосовуються як розрахункові величини для обчислення виплат за рішенням суду. Констатує, що норма ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» в частині визначення розміру мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду на рівні 1600 грн., суперечить Конституції України. Вважає, що підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має проводитися, виходячи з розміру розрахункової величини мінімальної заробітної плати в 2024 році; з січня місяця 7100грн х 2 = 14200грн (з квітня місяця - 8000грн х 2 = 16000грн).
Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Частиною 3 статті 254 КАС України передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 4 статті 254 КАС України).
Зі змісту наведених норм вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. 
Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим дана правова норма не містить, а із її змісту вбачається, що пояснення щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.
Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.
Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.
Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08 вказав, що фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.
Також у постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 400/2839/22 Верховний Суд, надаючи тлумачення положенням  статті 254 КАС України, зазначив, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення певних текстуальних недоліків (якості) резолютивної частини судового акта, який полягає у поясненні рішення суду у більш зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина для учасників спору є логічною та не допускає кілька варіантів тлумачення. Без відповідного роз`яснення виконання рішення суду може бути ускладненим або взагалі неможливим.
Колегія суддів наголошує, що механізм роз`яснення судового рішення, визначений  статтею 254 КАС України, не допускає тлумачення судом норм процесуального права, а натомість, передбачає уточнення змісту судового рішення, зокрема, у спосіб зміни формулювання викладення відповідної частини судового рішення на більш чітке та зрозуміле, уточнення окремих положень судового рішення, які є нечіткими або допускають неоднозначність їх тлумачення, пояснення застосованих судом термінів або понять. Однак, за будь-яких умов, не допускається зміна змісту судового рішення шляхом його звуження або розширення.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №460/9602/20.
Як вже було встановлено, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у даній справі в частині, що нарахування та виплата йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має проводитися, виходячи з розміру розрахункової величини мінімальної заробітної плати в 2024 році; з січня місяця 7100грн х 2 = 14200грн (з квітня місяця - 8000грн х 2 = 16000грн).
Апеляційна скарга мотивована незгодою заявника із діями пенсійного органу щодо нарахування з 01.01.2024 підвищення йому до пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на січень 2024 року, встановленої  ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" №3460-IX від 09.11.2023 - 3200,00 грн.
Проаналізувавши рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26.07.2023 у даній справі у взаємозв`язку з мотивами поданої заяви про роз`яснення, колегія суддів вважає, що доводи позивача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості рішення суду, а стосуються насамперед незгоди позивача з результатом його виконання. 
Суть поданої заяви не зводиться до незрозумілості змісту судового рішення, натомість зводиться до необхідності вказати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області, які дії необхідно вчинити задля повного вирішення питань, що пов`язані з даним судовим спором з метою поновлення прав позивача, шляхом здійснення нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру розрахункової величини мінімальної заробітної плати в 2024 році; з січня місяця 7100грн х 2 = 14200грн (з квітня місяця - 8000грн х 2 = 16000грн).
Колегія суддів зауважує, що роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду шляхом використання механізму, визначеного  статтею 254 КАС України, не допускається.
Натомість порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, можуть бути розглянуті і вирішені судом відповідно до статей  382,  383 КАС України. 
До подібних висновків прийшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16, від 01 вересня 2020 року у справі № 806/984/18.
Згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.
У контексті наведеного вище, а також враховуючи те, що мотиви вказаної заяви стосуються роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду шляхом використання механізму, визначеного  статтею 254 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі № 460/13595/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар