П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 липня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/8957/23	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 400/8957/23 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа –  ФОП ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, –

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2023 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.06.2023 № ПШ018077;
- стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що перевізником у спірних правовідносинах була інша особа, що відповідач мав встановити з товарно-транспортної накладної. Відтак, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки вона прийнята на підставі матеріалів, які складені без встановлення належного суб`єкта відповідальності.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесена спірна постанова за допущення порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме перевізник не забезпечив водія оформленими протоколом перевірки технічного стану транспортних засобів. Вважає, що товарно-транспортна накладна не є тим документом, зі змісту якої можливо достовірно встановити автомобільного перевізника, а отже оскаржувана постанова винесена законно та обґрунтовано.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2024 у справі № 400/8957/23 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнив.
Визнав протиправною та скасував постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області від 01.06.2023 № ПШ018077 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що посилання позивача на те, що він не є автомобільним перевізником є безпідставними, оскільки надана під час перевірки працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.04.2023 № БЦ 2023/055 є документом на вантаж, а не документом, який визначає автомобільного перевізника.
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.
П`ятий апеляційний суд ухвалами від 19.04.2024 та від 22.05.2024 відкрив апеляційне провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження на 02.07.2024.
Також, П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.07.2024 залучив до участі у адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Запропонував ФОП ОСОБА_1 надати пояснення щодо суб`єкта користування транспортним засобом INTERNATIONAL, номерний знак НОМЕР_2 , та GENERAL TRАILERS, номерний знак НОМЕР_3 , на момент проведення перевірки 18.04.2023, а також правових підстав такого користування з відповідними доказами. Відклав розгляд справи на 16.07.2024.
16.07.2024 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення ФОП ОСОБА_1 .

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки INTERNATIONAL, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп марки GENERAL TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
18.04.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт № 356391.
В акті зафіксовано, що 18.04.2023 на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434 м проведено перевірку транспортного INTERNATIONAL, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепу марки GENERAL TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 .
Перевіркою виявлено порушення вимог ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме абзацу 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону, а саме перевізник не забезпечив водія оформленими протоколами перевірки технічного стану транспортного засобу INTERNATIONAL, реєстраційний номер НОМЕР_2 та протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу GENERAL TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
17.05.2023 позивачу направлено запрошення на розгляд справи 01.06.2023.
Запрошення позивачем отримано 20.06.2023.
01.06.2023 Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області прийнято постанову № ПШ018077, якою застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17 000 грн. за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу INTERNATIONAL, реєстраційний номер НОМЕР_2 та протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу GENERAL TRAILERS, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Не погоджуючись із вищевказаною постановою відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до товарно-транспортної накладної, яка подана сторонами, автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 . Тобто, позивач взагалі ніяким чином не приймав участі у перевезенні вантажу.
Водночас суд вказав, що відповідачем не надано доказів на спростування даних обставин, або інших доказів щодо здійснення саме позивачем даного вантажного перевезення.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).
Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт", автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
З оскаржуваної постанови від 01.06.2023 № ПШ018077 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивача в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Своєю чергою абзацом 3 ч. 1   ст. 60 Закону № 2344-III  визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за відсутність на момент перевірки перевезень, зокрема, вантажів документів, перелік яких визначений  статтею 48 цього Закону  в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Спірним в контексті розгляду даної справи  є питання чи є ФОП ОСОБА_1 автомобільним перевізником у розумінні положень  Закону № 2344-III  та відповідно особою, на яку покладається відповідальність за недотримання вимог  статті 48 цього Закону  в частині наявності при перевезенні вантажу документів, передбачених  Інструкцією № 385  (протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальної контрольної книжки водія).
Абзацом 1 частини першої  статті 60 Закону № 2344-IIІ  визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.
В розумінні вимог  статті 1 Закону № 2344-III  автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавства, що врегульовують спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як зазначалося вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил № 363 зазначається, зокрема відомості щодо перевізника та/або експедитора.
З акту від 18.04.2023 № 356391 апеляційним судом встановлено, що окрім зазначення власника транспортного засобу, відповідачем зазначено перевізника ФОП « ОСОБА_2 ».
Разом з тим, в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна № БЦ 2023/055 від 18.04.2023, подана і позивачем, і відповідачем, в якій значиться автомобільний перевізник ФОП « ОСОБА_2 ».
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.07.2024 залучив до участі у адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Окрім того, вказаною ухвалою апеляційний суд запропонував ФОП ОСОБА_1 надати пояснення щодо суб`єкта користування транспортним засобом INTERNATIONAL, номерний знак НОМЕР_2 , та GENERAL TRАILERS, номерний знак НОМЕР_3 , на момент проведення перевірки 18.04.2023, а також правових підстав такого користування з відповідними доказами. Відклав розгляд справи на 16.07.2024.
16.07.2024 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення ФОП ОСОБА_1 щодо користування транспортним засобом, зазначеним у спірній постанові та відповідні документи на їх підтвердження.
Як вбачається з договору від 04.04.2023 №1/О/23 транспортний засіб INTERNATIONAL, номерний знак НОМЕР_2 , переданий ОСОБА_1 в оренду фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 (а.с. 141-143).
Згідно з технічним паспортом ВЕС НОМЕР_4 даний транспортний засіб має номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 та використовується ФОП ОСОБА_2 для здійснення господарської діяльності, що підтверджується повідомленням за формою №20 ОПП (а.с. 148, 152). 
Відповідно до договору оренди від 01.08.2023 №6/О/23 та технічного паспорту НОМЕР_6 напівпричіп GENERAL TRАILERS, номерний знак НОМЕР_3 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Екологічно-виробниче підприємство «Авалон ЛТД» та було передано в оренду ФОП ОСОБА_2 , про що також свідчить акт приймання передачі № 1 від 01.08.2023 (а.с. 144-145,147,151). 
Також, як вбачається з технічного паспорту НОМЕР_6 даний транспортний засіб має номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 та використовується ФОП ОСОБА_2 для здійснення господарської діяльності, що підтверджується Повідомленням за формою №20 ОПП (а.с. 152).
Наведені документи в сукупності підтверджують інформацію про особу автомобільного перевізника, яка зазначена в ТТН від № БЦ 2023/055 від 18.04.2023 та була наявна в уповноважених осіб відповідача на момент перевірки.
Натомість відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування вищевказаної інформації, як і не наведено аргументів, які могли б свідчити про недійсність наданих позивачем договорів.
Апеляційний суд повторно зауважує, що у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні із обставинами цієї справи колегія суддів уважає, що суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що ФОП ОСОБА_1 , за обставин даної справи, не є автомобільним перевізником у розумінні  Закону № 2344-ІІІ, який здійснює перевезення вантажів без оформлення документів, визначених  статтею 48 Закону № 2344-ІІІ  та не має нести відповідальність, визначену абзацом 3 частини першої  статті 60 Закону № 2344-ІІІ  у вигляді адміністративно-господарського штрафу.
Відтак, є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 400/8957/23 – залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	С.Д. Домусчі    Г.В. Семенюк