ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/454/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В. 	
Провадження № 33/817/419/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — адвоката Нюні О.І. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 18 лютого 2024 року о 22 год 44 хв в м. Чорткові по вул. Шухевича,4А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 7510 та від проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що матеріалами справи не підтверджено, а працівниками поліції не доведено жодним належними та допустимими доказами, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.
       Апелянт вказує, що працівники поліції, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не зупиняли, а підійшли до не заведеного автомобіля, який був розміщений на території поруч із автозаправкою “ОККО”.
       Звертає увагу на відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
       Стверджує, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, проте не відмовлявся від проходження огляду в найближчому медичному закладі.
       Звертає увагу суду, що направлення на медичний огляд, що міститься в матеріалах справи було оформлене вже після складання протоколу, що, на думку апелянта, є грубим порушенням вимог закону. Оскільки, направлення не було оформлено на місці зупинки, а тому відсутнє підтвердження факту відмови від проходження в медичному закладі. Вважає, що внаслідок порушення працівником поліції процедури направлення водія в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп`яніння неможливо притягнути до відповідальності особу за відмову від проведення такого огляду.
       Просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Нюню О.І., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою вставлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №709773 від 18 лютого 2024 року, 18 лютого 2024 року о 22 год 44 хв в м. Чорткові по вул. Шухевича,4А водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом “Toyota Camry” номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою технічного приладу Drager Alcotest 7510 та від проходження огляду в медичному закладі відмовився.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції та відеореєстратором із службового автомобіля встановлено, що працівниками поліції було виявлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом “Toyota Camry”, номерний знак НОМЕР_1 , який 18.02.2024 о 22:44:19 в м.Чортків, вул.Р.Шухевича, 4А, не подав сигнал покажчика повороту ліворуч, чим порушив вимоги п.9.4 ПДР України.
       В матеріалах справи міститься копія постанови серії ЕНА №1471337 від 19 лютого 2024 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.
       Дане правопорушення було підставою зупинки працівники поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
       Також, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу під час спілкування з ОСОБА_1 патрульні поліцейські встановили, що останній перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з ротової порожнини (22 год. 47 хв. 48 с., назва файлу «export-7ep6r»)
       Відтак доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, є неспроможними.
       Унаслідок цього працівниками поліції неодноразово було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest7510» №ARMF-0310 (повірка дійсна до 02.11.2024) на місці події та у найближчому медичному закладі КНП «Чортківська ЦМП». Водій висловлював думку про можливість проходження огляду на стан сп`яніння як на місці події, так і у найближчому медичному закладі. Однак, ОСОБА_1 в процесі довготривалого спілкування з працівниками поліції, уникав проходження огляду на стан сп`яніння, що у кінцевому результаті працівниками поліції розцінено та кваліфіковано як відмову від проходження огляду, про що повідомлено ОСОБА_1 , після чого поліцейський озвучив йому, що його дії будуть кваліфікуватись як порушення п. 2.5 ПДР.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував траспортним засобом, спростовуються переглянутими відеозаписами із нагрудних камер поліцейських, з відеореєстратора службового автомобіля та іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
       Матеріалами з камери відеореєстратора службового автомобіля підтверджується, що з транспортного засобу вийшов чоловік, за зовнішніми ознаками одягу та статури якого, вбачається, що саме ОСОБА_1 , вийшов з автомобіля з боку місця водія, що підтверджує той факт, що саме останній керував транспортним засобом.
       Дані обставини дають суду підстави вважати, що саме ОСОБА_1 був водієм вищезазначеного транспортного засобу. 
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , відразу після того як до нього підійшли працівники поліції, не заперечував факту керування та не зазначав про конкретну особу, зокрема її ім`я або прізвище, яка б потенційно, з його слів могла керувати вказаним вище транспортним засобом.
       Натомість, характер поведінки ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції свідчить, що саме він керував вказаним транспортним засобом.
       Також, суддя звертає увагу, що факт керування транспортним засобом Toyota Camry, номерний знак НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 підтверджується і змістом постанови серії ЕАН №1471337 від 19.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. 
       З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є безпідставними і надуманими.
       Таким чином, заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом розцінюються апеляційним судом як обраний спосіб захисту з метою уникнення від відповідальності.
       Доводи апеляційної скарги, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вже складене після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , на що вказує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в медичному закладі, жодним чином не спростовує самого факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння і не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан стан сп`яніння та не може бути підставою для скасування судового рішення.
       Також адвокатом Нюнею О.І. до матеріалів справи долучено виписку №1 КНП “Борщівська міська лікарня” Борщівської міської ради Тернопільської області від 19.02.2024, згідно якої у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, показник алкотестера 0,00 %о проміле, проте не вбачається, що вказаний огляд ОСОБА_1 проводився у присутності поліцейського.
       Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарським препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського та на підставі частини 5 статті 266 КУпАП такий огляд проведений з порушення вимог цієї статті вважається недійсним.
       Доводи сторони захисту про те, що після відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройшов такий огляд самостійно, не свідчать про відсутність в його діях складу правопорушення, оскільки згідно з вимогами частини 4 статті 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами такого огляду проводиться в присутності поліцейського. Однак такий огляд ОСОБА_1 пройшов самостійно після складання відносно нього протоколу та за відсутністю поліцейського, що вважається недійсним (частина 5 статті 266 КУпАП).
       Аналіз матеріалів провадження дає підстави для висновку, що дії працівників поліції щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , узгоджуються з вимогами ст.266 КУпАП та приписами Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.
       Таким чином, виходячи з аналізу доказів досліджених судом першої інстанції та перевірених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя