П О С Т А Н О В А
іменем  України 

25 червня 2024 року 	 	справа 216/6097/23	

                    Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:
                              головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                    судді  Головко О.В., Ясенова Т.І.,     
                                        при секретарі  Личкатій Н.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 18.04.2024 (суддя Кузнецов Р.О.) в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1  до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, відшкодування матеріальної і моральної шкоди  

ВСТАНОВИВ:

           ОСОБА_1 18.09.2023 звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг, в якому просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення серія БАА №4820799 від 08.09.2023 у вигляді штрафу в сумі 3400гр за залишення мотоциклу Honda PC37 держномер АЕ8836JA на майданчику для висадки пасажирів та відсутність права керування мотоциклом; стягнути оплачений штраф 3400гр, оплачені послуги зберігання мотоциклу на спеціальному майданчику 360гр, послуги евакуатора 1500гр, банківські послуги 150гр, комісію 162гр30к, моральну шкоду 20000гр, - всього 25572гр30к.
Вказує що мотоциклом не керував та не залишав його в забороненому місці. Мотоцикл був залишений на в`їзді АЗС «ОККО» біля правого краю проїзної частини. Коли підійшли поліцейські, він пояснив що не має права керувати мотоциклом та на таксі поїхав додому. Мотоцикл залишився стояти на АЗС «ОККО» (ас2,34).

          У відзиві відповідач проти позову заперечував та пояснив, що 05.09.2023 після 22 години працівниками патрульної поліції було помічено стоянку мотоциклів на майданчику для висадки пасажирів в районі будинку 15 по вулиці Вільної Ічкерії в місті Кривому Розі. Водіям мотоциклів було повідомлено що неподалік на АЗС «ОККО» є паркувальні майданчики. Після чого мотоциклісти роз`їхались. До мотоцикла Honda PC37 держномер АЕ8836JA підійшов чоловік, але документи на право власності та право керування не надав. Після чого на таксі поїхав з місця стоянки. В зв`язку з тим, що мотоцикл був залишений у забороненому місці та був відсутній власник, він був доставлений на спеціальний майданчик (ас42).   

          Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 18.04.2024 в задоволенні позову відмовлено. Зокрема суд зазначив, що мотоцикл позивача знаходиться безпосередньо біля таблички «місце для висадки пасажирів» перпендикулярно проїзній частині, що унеможливлює висадку пасажирів (ас99).

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити. Посилається на те, що ОСОБА_1 не порушував пункти 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху оскільки мотоцикл був залишений в дозволеному місті та ніякої перешкоди дорожньому руху не створював (ас109). 

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

Згідно акту від 05.09.2023, складеного о 23:38 інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку Патрульної поліції в місті Кривому Розі старшим лейтенантом ОСОБА_2 , здійснений огляд та тимчасове затримання мотоциклу Honda PC37 держномер АЕ8836JA, який належить ОСОБА_1 , шляхом доставлення на зберігання на спеціальний майданчик за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Вільної України, 11 в зв`язку з порушенням пунктів 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху. Мотоцикл має пошкодження лако-фарбового покриття, забруднений, сколи та подряпини на задньому колесі, пошкоджений пластмасовий обвіс зліва знизу у вигляді зчосу. До акту додаються рапорт, фото (ас17,20).
Згідно акту від 06.09.2023, складеного о 00:20, інспектор взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку Патрульної поліції в місті Кривому Розі старший лейтенант ОСОБА_2 передав мотоцикл Honda PC37 держномер АЕ8836JA на спеціальний майданчик старшому сержанту поліції ОСОБА_3 (ас23).
Постановою інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку Патрульної поліції в місті Кривому Розі старшим лейтенантом Мартинюка С.С. серія БАА №4820799 від 08.09.2023 о 13:56, позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122, частиною 2 статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 3400гр. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.09.2023 о 22:20 залишив свій мотоцикл Honda PC37 держномер АЕ8836JA на майданчику для висадки пасажирів в районі будинку 15 по вулиці Вільної Ічкерії в місті Кривому Розі, чим створив перешкоду для руху іншим учасникам. Проігнорував спеціально відведене місце для стоянки на АЗС. Також ОСОБА_1 не мав права керування мотоциклом (ас24).
ОСОБА_1 08.09.2023 о 15:09 оплатив штраф 3400гр, послуги зберігання мотоциклу на спеціальному майданчику 360гр, послуги евакуатора 1500гр, банківські послуги 150гр, комісію 162гр30к - всього 5572гр30к (ас25,26).
Згідно акту від 08.09.2023, ОСОБА_1 о 15:25 прийняв від старшого сержанта поліції ОСОБА_4 мотоцикл Honda PC37 держномер АЕ8836JA та вказав в акті на подряпину справа на хвості, вм`ятину на ободі переднього колеса, пошкодження пластика над хвостом (ас27). 

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії, бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 15.1 Правил дорожнього руху, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Відповідно до пункту 15.2 Правил дорожнього руху, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини.
Відповідно до підпункту «е» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, зупинка забороняється ближче 30м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає, ближче 30м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.  
Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, в тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів – на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку в збройних силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом.
Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, іншими документами.
Відповідно до частини 2 статті 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, встановлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність; прийняте по справі рішення.
Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На відеозапису, наданому відповідачем, зафіксовано, що 05.09.2023 після 22 години поліцейські під`їхали до групи мотоциклістів, приблизно 7 осіб на мотоциклах, які стояли на АЗС «ОККО» біля правого краю проїзної частини. Поліцейські перевірили документи у мотоциклістів, після чого вони роз`їхались. Будь яких зауважень стосовно паркування поліцейські до мотоциклістів не висували та порушень правил паркування не фіксували. Коли мотоциклісти роз`їхались, залишились стояти два мотоцикли, один з яких Honda PC37 держномер АЕ8836JA. До мотоцикла підійшов його власник ОСОБА_1 та пояснив, що він не має права керування мотоциклом, що мотоцикл залишив його товариш, який уїхав разом з іншими мотоциклістами. ОСОБА_1 попросив дати можливість перекотити мотоцикл на паркувальний майданчик АЗС «ОККО», але поліцейські сказали, що не маючи прав, він не може навить перекотити мотоцикл. Після того, як ОСОБА_1 вимушений був залишити місце події, поліцейські викликали евакуатор, погрузили на нього залишені мотоцикли та доставили їх на спеціальний майданчик. 

Надаючи оцінку обставинам справи, колегія суддів відзначає, що місце де був залишений мотоцикл ОСОБА_1 не є посадковим майданчиком для зупинку маршрутних транспортних засобів і не позначене дорожніми знаками 5.45.1 – 5.47.2. Мотоцикл був залишений біля правого краю проїзної частини та ніякої перешкоди дорожньому руху не створював. Районний суд залишив поза увагою той факт що відсутні будь-які докази що мотоциклом керував і залишив ОСОБА_1 . Більш того, поліцейські, замість того щоб надати допомогу ОСОБА_1 перекотити мотоцикл у безпечне місце (пункт 4 статті 2 Закону України «Про національну поліцію»), розпочали його безпідставну евакуацію. 
У відповідності до положень частини 3 статті 265-2 КУпАП, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.
Відповідно до частини 3 статті 265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб: 1) поставлено на проїзній частині у два і більше рядів; 2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях; в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, в тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів; е) ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а за їх відсутності ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; ж) в місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; и) розташовано на позначених дорожніми знаками або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів, оснащених електричними двигунами; 3) своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, в тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; 4) розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; 5) розташовано на позначеній дорожніми знаками або дорожньою розміткою велодоріжці; 6) перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту в разі запровадження надзвичайного стану або в разі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; 7) порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.
Суд першої інстанції не звернув увагу що розміщення мотоциклу позивача не підпадає під жоден з перелічених випадків та не створювало буд-яких перешкод дорожньому руху, також не створювало будь-яких загроз безпеці руху. У поліцейських не було ніяких підстав доставляти мотоцикл для зберігання на спеціальний майданчик. 

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122, частиною 2 статті 126 КУпАП без достатніх підстав та його мотоцикл протиправно був доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.  
У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 5 КАС України, ОСОБА_1 має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями та діями Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг. Такою шкодою є сплата штрафу 3400гр, послуг зберігання мотоциклу на спеціальному майданчику 360гр, послуг евакуатора 1500гр, банківських послуг 150гр, комісі 162гр30к - всього 5572гр30к (ас25,26).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
У постанові від 27.11.2019 у справі №750/6330/17 Верховний Суд зазначив, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії, рішення, бездіяльність спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії, рішення, бездіяльність відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. З огляду на характер правовідносин між людиною і державою, з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, колегія судів вважає, що незаконне притягнення до адміністративної відповідальності та незаконне доставлення мотоцикла на спеціальний майданчик безумовно призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, спокою. Однак, оцінена моральна шкода в 20000гр не відповідає характеру правопорушення, глибині та обсягу душевних страждань, ступеню вини відповідача. З урахуванням розумності, виваженості, справедливості суд встановлює розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 1000гр.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 6 статті 134 КАС України, в разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом.
При подачі позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір та понесені витрати на поштові відправлення в сумі 1372гр (ас1,69,70,116). 
Між ОСОБА_1 та адвокатом Максимовим Р.І. укладений договір від 14.09.2023 про надання професійної правової допомоги. Згідно додатку, предметом договору є вирішення в судовому порядку справи про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серія БАА №4820799 від 08.09.2023, стягнення матеріальної і моральної шкоди. Вартість роботи адвоката оцінена в 10000гр (ас28,29). 
Згідно банківської квитанції TS210931 від 15.09.2023, ОСОБА_1 перерахував адвокату гонорар 10000гр (ас30). 
Згідно акту від 18.09.2023 про надання послуг, адвокат підготував і подав позовну заяву (ас31). Згідно акту від 28.09.2024 про надання послуг, адвокат брав участь у п`яти судових засіданнях, підготував і подав апеляційну скаргу (ас115). 
З урахуванням незначної складності справи, реального обсягу участі адвоката в підготовці та розгляді справи, зборі доказів, відображених в акті надання послуг, колегія суддів вважає справедливою та об`єктивною сумою відшкодування витрат на правову допомогу 2000гр. 

Керуючись статтями 241 – 245, 272, 286, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1  задовольнити.

Скасувати рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 18.04.2024 та прийняти нову постанову. 

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №2 полку Патрульної поліції в місті Кривому Розі старшим лейтенантом Мартинюка С.С. серія БАА №4820799 від 08.09.2023 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 3400гр за частиною 3 статті 122, частиною 2 статті 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити. 

Стягнути з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 на відшкодування завданої майнової шкоди  5572гр30к та моральної шкоди 1000гр, - всього 6572 (шість тисяч п`ятсот сімдесят дві) гривні 30 коп.  

Стягнути з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 3372 (три тисячі триста сімдесят дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з 25.06.2024 та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               судді                                                                      О.В. Головко 

                               судді                                                                      Т.І. Ясенова