ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 р. 	Справа № 520/15098/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 07.06.24  по справі № 520/15098/24
за позовом     ОСОБА_1  
до    Державної казначейської служби України            
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання протягом встановленого законом строку рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 та постанови Харківського апеляційного суду від 05.12.2023 у справі №953/19261/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 333’703,23 (триста тридцять три тисячі сімсот три гривні 23 копійки) та витрат на правову допомогу в сумі 439 500,00 грн. (чотириста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
- Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчих листів Київського районного суду м. Харкова у справі №953/19261/20, виданих 29.01.2024 року шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 333 703,23 (триста тридцять три тисячі сімсот три гривні 23 копійки) та витрат на правову допомогу в сумі 439 500,00 грн. (чотириста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
- Стягнути з Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ 37567646) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Роз`яснено позивачу, що даний позов повинен розглядатися місцевим загальним судом, в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач   ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 року про відмову у відкритті провадження та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на практику Верховного Суду викладену у постанові від 10.02.2021р. у справі №200/7261/13-ц, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку, що спори, які виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Крім того, позивач звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 по справі №640/15135/21 так само вказав на помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позови до Державної казначейської служби з приводу невиконання своїх обов`язків, визначених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підсудні адміністративним судам.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала відповідно до положень ст.320 КАС України скасуванню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що підставою виникнення спірних правовідносин стало невиконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 року та постанову Харківського апеляційного суду по справі № 953/19261/20, яким позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності – задоволено частково.
Позивачем отримано виконавчі листи від Київського районного суду міста Харкова.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір, який виник між ОСОБА_1 та Державною казначейською службою України випливає з рішення, ухваленого місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства, його слід розглядати в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011року № 845 (далі – Порядок № 845).
Визначення «безспірного списання» міститься у пункті 2 Порядку № 845 та означає операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі – органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів – з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників – у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 47 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих, зокрема, органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Положеннями частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 1– 2 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа – це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Системний аналіз положень статей 2, 4 та 19 КАС України свідчить, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
З матеріалів цієї справи слідує, що предметом спірних правовідносин є невчинення Державною казначейською службою України дій/бездіяльності щодо невиконання протягом встановленого законом строку рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2023 та постанови Харківського апеляційного суду від 05.12.2023 у справі №953/19261/20 про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошових коштів на відшкодування моральної шкоди в сумі 333’ 703,23 (триста тридцять три тисячі сімсот три гривні 23 копійки) та витрат на правову допомогу в сумі 439 500,00 грн. (чотириста тридцять дев`ять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.02.2021р. у справі №200/7261/13-ц вказано, що Держказначейство не є органом примусового виконання судових рішень і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою на здійснення гарантованого державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Верховний Суд зазначив, що відповідно до п. 15 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845) (далі – «Порядок») дії органів Держказначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Держказначейства або суду. Проте ні в цьому Порядку, ні в Законі України «Про виконавче провадження» не зазначено, до якого суду оскаржуються рішення, дії або бездіяльність органів Держказначейства.
Також, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що спори, які виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», розглядаються в порядку адміністративного судочинства. 
Зі змісту статті 447 ЦПК України скарги на стадії виконання судового рішення у цивільній справі можуть пред`являти лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішеннями, діями чи бездіяльністю державного або приватного виконавця, іншою посадовою особою виконавчої служби порушуються їхні права.
В той же час, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено обов`язок Державної казначейської служби щодо безспірного списання коштів на користь особи, при цьому виконавче провадження у порядку Закону України "Про виконавче провадження" не відкривається.
Колегія суддів звертає увагу, що Державна казначейська служба України не була відповідачем у цивільній справі № 953/19261/20 за позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, позов було пред`явлено до Держави Україна в особі Харківської обласної прокуратури, як органу діями якого було завдано шкоди. Отже Держказначейство не є боржником у цивільній справі, а виступає у правовідносинах з позивачем виключно, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та здійснює безспірне списання коштів на користь осіб на підставі судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». 
Подібна правова позиція що спори, які виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», розглядаються в порядку адміністративного судочинства висловив Верховний Суд у постанові від 27.01.2022 у справі №640/14575/21, від 24.11.2021 у справі №640/15135/21.
Підсумовуючи наведене колегія суддів констатує, що під час вирішення питання про відкриття провадження у справі Харківський окружний адміністративний суд неправильно застосував норми процесуального закону та не врахував існуючої правозастосовної практики Верховного Суду у цій категорії справ, що призвело до постановлення незаконної ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
З урахуванням викладеного, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовує ухвалу суду та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 по справі № 520/15098/24 - скасувати.
Адміністративну справу № 520/15098/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    В.А. Калиновський