Справа № 991/5038/24
Провадження №11-сс/991/458/24

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2024 року                                                                         місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_5 , прокурор ОСОБА_6 ,
розглянула апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, – ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.06.2024 про арешт майна у кримінальному провадженні № 52024000000000232 (далі – апеляційна скарга).
Історія провадження
1.11.06.2024 детектив Національного антикорупційного бюро (далі – НАБУ) ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду з клопотанням про арешт майна.
2.18.06.2024 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду це клопотання задоволено (далі – ухвала слідчого судді).
3.24.06.2024 надійшла апеляційна адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді.
Зміст та мотиви оскаржуваної ухвали
4.Оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на майно [ПК ACPI x64-based PC (далі – комп`ютер); письмова документація згідно переліку ухвали (далі – документи), разом майно], вилучене під час обшуку службових кабінетів № 619 та № 621 Одеської обласної державної (військової) адміністрації за адресою: АДРЕСА_1 .
5.Слідчий суддя обґрунтував задоволення клопотання тим, що: (1) детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000232 за частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України (далі – КК) за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Одеської обласної державної (військової) адміністрації (далі – ОДВА) під час закупівлі піраміди загороджувальної ПЗ-1 з метою отримання неправомірної вигоди, а саме укладення із суб`єктами господарювання договорів на закупівлю підрядних робіт імовірно за завищеними цінами; (2) фактичні дані клопотання у сукупності з наданими поясненнями та представленими матеріалами є вагомими та свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (3) вилучений під час обшуку комп`ютер був оглянутий детективом, цим оглядом було встановлено на робочому столі файл «невибухові зуби», в якому в таблиці Excel зазначено кількість ПЗ-1, підрядні організації та інші дані щодо будівництва. Також на робочому столі була наявна папка «форт», в якій містяться папки «ВОП 16, ВОП 18, ВОП 19, ВОП 22, ВОП 23» та інші, що містять файли в великому об`ємі, в тому числі проектно-кошторисна документація; (4) враховуючи це та незначний проміжок часу, який пройшов з часу вилучення відповідних речей, слідчий суддя вважає, що наявну на комп`ютері інформацію з об`єктивних причин неможливо було виявити, оглянути та скопіювати, зокрема, через її великий обсяг; (5) вилучені під час обшуку документи теж відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема вилучені документи безпосередньо стосуються погодження умов, формування цін на товари та послуги і укладення договорів між Департаментом капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації та суб`єктами господарювання щодо виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд на території Одеської області, закупівлі піраміди загороджувальної ПЗ-1, що є предметом досудового розслідування; (6) вилучені речі та документи в подальшому можуть бути використані для судових експертиз, проведення яких вимагає наявності саме оригіналів документів та відповідних пристроїв; (7) ненакладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, може призвести до вжиття службовими особами вказаної адміністрації заходів щодо пошкодження, псування, знищення цього майна, з метою унеможливлення використання як речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги і доводи апеляційної скарги
6.В апеляційній скарзі висловлені вимоги скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива про арешт майна.
7.Вимоги апеляційної скарги обґрунтовуються тим, що (1) вилучене в ході обшуку майно не відповідає жодному критерію, визначеному у статті 98 КПК; (2) постанова слідчого про визнання речей речовими доказами не наділяє їх цими критеріями; (3) в протоколі обшуку не описано, що доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту; (4) у клопотанні не зазначено про необхідність експертного дослідження; (5) не надано достатніх та належних доказів на обґрунтування клопотання в розумінні статті 132 КПК.
Позиції учасників провадження
8.Адвокат ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
9.Прокурор ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
10.Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули та не надали Суду свої позиції щодо апеляційної скарги. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).
Оцінка та мотиви Суду
11.Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги, а також усні пояснення апелянта в судовому засіданні, Суд повинен: (1) перевірити доводи щодо відсутності достатніх даних про те, що кримінальне правопорушення взагалі мало місце, що виключає необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) дослідити правові підстави накладення арешту на майно.
12.Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги (частина 1 статті 404 КПК).
13.При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен серед іншого враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) відповідність майна критеріям, зазначеним в статті 98 КПК (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).
(1) Щодо наявності достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення
14.У судовому засіданні апелянт стверджував, що додані до клопотання матеріали взагалі не свідчать про те, що будь-яке кримінальне правопорушення могло мати місце. Зазначене виключає можливість застосування будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
15.Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що, зокрема, шо існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 1 частини 3 статті 132 КПК).
16.Суд погоджується з висновком слідчого судді, що існуючі фактичні дані є вагомими та свідчать про можливе вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
17.Так, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000232 за частиною 2 статті 364 КК за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Одеської обласної державної (військової) адміністрації.
18.Наведена в клопотанні фабула розслідуваного кримінального правопорушення та надані на підтвердження відповідних обставин докази наведено у пунктах 23-32 оскаржуваної ухвали. Ці дані свідчать на думку слідчого судді про можливі службові зловживання службових осіб Одеської ОДА під час закупівлі піраміди загороджувальної ПЗ-1 з метою отримання неправомірної вигоди, а саме укладення із суб`єктами господарювання договорів на закупівлю підрядних робіт імовірно за завищеними цінами.
19.Суд погоджується з цими висновками слідчого судді, враховуючи також наступні обставини:
(1) для будівництва фортифікаційних споруд на території Одеської області Державою виділено кошти в розмірі близько 2,9 млрд грн, із яких 50 % одразу направлено на рахунки Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області;
(2) діюче законодавство вимагає від розпорядників та одержувачів бюджетних коштів економного, ефективного та раціонального їх використання (зокрема, пункт 6 статті 7, частина 2 статті 19, стаття 26 Бюджетного кодексу України, пункт 2 статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі»), при цьому механізм публічних закупівель передбачає серед іншого визначення замовником очікуваної вартості предмета закупівлі на підставі затвердженої методики (статті 4, 9, 10, 14 та інші зазначеного Закону), затверджена методика передбачає необхідність порівняння ринкових цін, зокрема, шляхом отримання запитів не менше трьох цінових пропозицій (наказ Мінекономіки № 275 від 18.02.2020);
(3) до укладення договорів на розробку відповідної проектно-кошторисної документації (13.02.2024 з проектною організацією ТОВ «ПРОМБУДПРОЄКТ») замовником (ОДВА) були отримані такі комерційні пропозиції з постачання піраміди загороджувальної ПЗ-1 (зуб дракона) за такими цінами з ПДВ за 1 шт: 1200 грн (відповідно ціна без ПДВ за 1 шт складає 1000 грн без доставки, комерційна пропозиція від 08.01.2024 – том 2 а. с. 45), 1550 грн (відповідно ціна без ПДВ за 1 шт складає 1291,7 грн, комерційна пропозиція від 01.02.2024 – том 2 а. с. 50);
(4) після укладення такого договору надійшло ще три цінові пропозиції: 1400 грн (відповідно ціна без ПДВ за 1 шт складає 1166,7 грн, комерційна пропозиція від 27.02.2024 – том 2 а. с. 49); 1896 грн (відповідно ціна без ПДВ за 1 шт складає 1580 грн, комерційна пропозиція від 22.07.2024 – том 2 а. с. 47), 1867 грн (відповідно ціна без ПДВ за 1 шт складає 1555,8 грн, комерційна пропозиція від 28.02.2024 – том 2 а. с. 46);
(5) за розрахунками спеціаліста залежно від варіанту врахування лише двох перших цінових пропозицій (до укладення договору на розробку проектно-кошторисної документації), або усіх наведених пропозицій різниця між вартістю пірамід залізобітонних в кількості 359 756 одиниць за ціною, передбаченою проектно-кошторисною документацією, та їх вартістю, виходячи з середньої вартості отриманих цінових пропозицій, може становити більше 153,3 млн грн (без ПДВ) в першому випадку, та більше 91 млн грн у другому випадку (том 2 а. с. 67-69);
(6) якщо ж порівнювати вартість пірамід залізобітонних в кількості 359 756 одиниць (передбачену проектно-кошторисною документацією для ОДВА) з цінами закупівлі цієї є ж продукції в 2024 році за трьома договорами однією з військових частин (за цінами 957,5 грн, 1166,65 грн, 1325 грн за шт без ПДВ, середня ціна за шт – 1145 грн без ПДВ) така різниця становитиме більше 166,17 млн грн без ПДВ (том 2 а. с. 69-70);
(7) у період березня 2024 року Департаментом капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної адміністрації укладено 52 договори підряду для улаштування оборонних рубежів на загальну суму більше ніж 2 447,5 млн грн (том 2 а. с. 61-64), у складі цих договорів передбачено придбання ПЗ-1 за цінами від 1500 до 2257 грн за один без ПДВ.
20.У судовому засіданні сторони не змогли пояснити чи відомо їм наразі про ступінь виконання зазначених договорів, зокрема, в частині стану розрахунків, обсягу фактично перерахованих бюджетних коштів підрядникам. Зазначене, водночас не спростовує наявність достатніх даних про можливе вчинення службовими особами ОДВА зловживання службовим становищем як незакінченого кримінального правопорушення, яке слід перевірити засобами кримінального процесу.
21.Крім того, слід враховувати, що норми КПК (зокрема, статті 170-173) не обумовлюють можливість застосування арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів з тяжкістю або стадією кримінального правопорушення, яке розслідується в рамках відповідного кримінального провадження, а на НАБУ законом покладено завдання не тільки розкриття та розслідування вже вчинених (закінчених) корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до його підслідності, але й їх попередження, виявлення, припинення та запобігання вчиненню нових (стаття 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України»).
22.Отже, доводи апелянта щодо відсутності на цьому етапі підстав стверджувати про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, що розслідується в рамках цього кримінального провадження, не є обґрунтованими.
(2) Правові підстави накладення арешту на майно
23.У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (частина 5 статті 173 КПК).
24.Слідчий суддя з мотивів, зазначених у пункті 5 цієї ухвали, прийшов до висновку про відповідність вилученого комп`ютеру та документації ознакам речового доказу та обґрунтованість накладення на них арешту з метою забезпечення їх збереження як речових доказів (пункт 1 частини 2 статті 170 КПК).
25.Суд лише частково погоджується з висновками слідчого судді та додатково звертає увагу на такі обставини.
26.Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування – це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.
27.Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) – стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).
28.З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
29.Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.
30.Слідчим суддею правильно встановлено, що відповідно до протоколу обшуку від 07.06.2024 (том 2 а. с. 76-81) детективом проведено обшук кабінетів № 619 та № 621 Одеської обласної державної (військової) адміністрації, де працюють ОСОБА_7 , радник голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації, та ОСОБА_8 , заступник голови (начальника) Одеської обласної державної (військової) адміністрації, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено речі та документи, перелік яких зазначено у додатку до цього протоколу.
31. ОСОБА_8 є заступником голови Одеської обласної державної адміністрації, якому підпорядковується серед іншого Департамент капітального будівництва та дорожнього господарства ОДВА (том 2 а. с. 22-35).
Щодо вилученої документації
32.На переконання слідчого судді, вилучені під час обшуку документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема вилучені документи безпосередньо стосуються погодження умов, формування цін на товари та послуги і укладення договорів між Департаментом капітального будівництва та дорожнього господарства Одеської обласної державної адміністрації та суб`єктами господарювання щодо виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд на території Одеської області, закупівлі піраміди загороджувальної ПЗ-1, що є предметом досудового розслідування.
33.Ні в апеляційній скарзі, ні під час виступу в судовому засіданні апелянт не наводив аргументів стосовно того, що вилучені документи не стосуються обставин, досліджуваних в рамках цього кримінального провадження, чи становлять якусь майнову цінність для їх володільця, також зазначав, що вилучені документи не містять жодних інших слідів злочину, окрім викладеної в них інформації, потреби у вилученні не було, бо їх можна було скопіювати чи сфотографувати. На запитання Суду відповів, що вилучені документи пов`язані зі службовою діяльністю.
34.Наведені у клопотанні детектива фактичні дані, надані прокурором пояснення у сукупності з долученими до клопотання доказами є достатніми для висновку про те, що вилучені під час обшуку в ОДВА документи можуть містити інформацію, пов`язану з подіями ймовірного злочину, який розслідується у цьому провадженні.
35.Слідчий суддя також дійшов висновку, що вилучені документи в подальшому можуть бути використані для судових експертиз, проведення яких вимагає наявності саме оригіналів документів.
36.Суд з цього приводу зазначає наступне.
37.Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 КПК).
38.Обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення (стаття 16 КПК).
39.Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (частина 7 статті 236 КПК).
40.Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (частина 1 статті 100 КПК).
41.Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження (частина 3 статті 100 КПК).
42.Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (частина 1 статті 99 КПК).
43.Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті (частина 2 статті 98 КПК).
44.Суд звертає увагу, що документи, які містять ознаки доказу у кримінальному провадженні та вилучаються слідчим, прокурором за результатами обшуку, однак не наділені ознаками майна [не є об`єктами цивільних прав, не мають історичної, художньої, наукової, літературної, економічної або іншої істотної цінності, зокрема, для особи, у якої вони вилучені (листи, чорнові записи, блокноти, візитівки, господарські договори, рахунки на оплату, накладні, чеки, довіреності, речі немайнового характеру тощо)], підлягають зберіганню протягом усього часу кримінального провадження за правилами, передбаченими статтею 100 КПК [такий підхід відповідає практиці Суду (наприклад, ухвали Апеляційної палати ВАКС від 07.02.2023 у справі № 991/6668/22, від 09.02.2023 у справі № 991/6665/22, від 17.07.2023 у справі № 991/4435/23, від 28.05.2024 у справі № 991/3659/24, від 02.05.2023 у справі № 991/2503/23 та інші)].
45.У цій справі вилучені документи не мають жодної істотної майнової цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, тим більше, що вони створені та належать місцевій державній адміністрації, а не приватній особі. Тому їх вилучення та арешт не містять ознак втручання у володіння особою майном (на відміну, наприклад, від документів в електронній формі, які містяться на електронних носіях інформації, таких як мобільні телефони, комп`ютери, ноутбуки, які в свою чергу можуть мати істотну майнову цінність).
46.При цьому, за клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності – його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії (частина 3 статті 100 КПК).
47.Враховуючи вищезазначене, документи, які не є майном у контексті статті 16 КПК, повинні зберігатися в матеріалах кримінального провадження, навіть за відсутності окремого рішення слідчого судді, суду про їх арешт, а тому прийняття такого судового рішення (про арешт письмових документів) не є суттєвим порушенням норм КПК.
48.Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої документи визнаються майном у розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо вони мають економічну цінність для особи (становлять її економічні інтереси). Зокрема, ЄСПЛ розглядав як втручання у право мирного володіння майном (1) відкликання ліцензії на продаж алкогольних напоїв, оскільки її збереження було однією з визначальних умов ведення бізнесу компанією заявника (рішення у справі Tre Traktorer Aktiebolag v. Sweden, №  НОМЕР_1 , 07.07.1989, § 53); (2) вилучення податковою поліцією оригіналів документів, які посвідчують право власності компанії-заявника на літаки. Саме відсутність у заявника цієї документації спонукала державні органи дійти висновку про неможливість встановлення власника літаків, що в подальшому призвело до їхнього продажу на публічному аукціоні третім особам (рішення у справі «East/West Alliance limited» проти України, заява № 19336/04, 23.01.2014, §§ 173-176).
Щодо комп`ютера
49.Як зазначено в ухвалі слідчого судді вилучений під час обшуку комп`ютер був оглянутий детективом. Цим оглядом було встановлено на робочому столі файл «невибухові зуби», в якому в таблиці Excel зазначено кількість ПЗ-1, підрядні організації та інші дані щодо будівництва. Також на робочому столі була наявна папка «форт», в якій містяться папки «ВОП 16, ВОП 18, ВОП 19, ВОП 22, ВОП 23» та інші, що містять файли в великому об`ємі, в тому числі проектно-кошторисну документацію.
50.У зв`язку із зазначеними обставинами та враховуючи незначний проміжок часу, який пройшов з часу вилучення відповідних речей, слідчий суддя вважає, що усю наявну на комп`ютері інформацію з об`єктивних причин неможливо було виявити, оглянути та скопіювати, зокрема, через її великий обсяг.
51.Водночас, вилучений комп`ютер в подальшому може бути використаний для судових експертиз, проведення яких вимагає наявності саме оригіналів документів та відповідних пристроїв. За таких обставин слідчим суддею вирішено існують підстави для накладення арешту на вилучене детективом майно з метою збереження речових доказів.
52.З цього приводу Суд зазначає таке.
53.Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абзаци 3, 4 частини 2 статті 168 КПК).
54.Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частини 3, 4 статті 173 КПК).
55.Прокурором не стверджувалось, що: (1) вилучений комп`ютер захищений засобами логічного захисту чи володільцем іншим чином був обмежений доступ до нього; (2) з комп`ютера видалялась будь-яка інформація; (3) орган досудового розслідування не мав достатнього часу та можливостей дослідити інший вміст комп`ютера на предмет наявності в ньому інших, окрім зазначених вище, файлів та папок з документами, належними до предмету розслідування, або зробити повну побітову копію його накопичувача пам`яті.
56.Прокурор зазначив, що вміст комп`ютера наразі оглядається, та можливо в подальшому за необхідності буде призначена судова експертиза. При цьому будь-якого обґрунтування необхідності такої експертизи для виконання завдань кримінального провадження не наведено.
57.Враховуючи зазначене, а також те, що орган досудового розслідування мав достатньо часу для копіювання виявлених файлів, належних до досліджуваних обставин, пошуку на ньому інших файлів, копіювання усього вмісту жорсткого накопичувача пам`яті тощо, Суд вважає, що потреби у тривалому утриманні комп`ютера та відповідно його арешті з цією метою не має.
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
58.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
59.З урахуванням наведеного, Суд приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід скасувати лише в частині накладення арешту на комп`ютер.
60.Керуючись статтями 98, 168, 170-173, 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК, колегія суддів постановила:
1.        Апеляційну скаргу задовольнити частково.
2.        Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.06.2024 – скасувати в частині накладення арешту на ПК ACPI x64-based PC.
3.        Постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , про арешт майна в частині накладення арешту на ПК ACPI x64-based PC залишити без задоволення.
4.        В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 ОСОБА_1 
Судді                                                                                         ОСОБА_2 
ОСОБА_3