ПОСТАНОВА 
Іменем України

11 липня 2024 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/5859/21
провадження № 22-ц/4809/732/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 

               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Голованя А.М., Дуковського О.Л.,
               при секретарі –  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2023 року (суддя Іванова Л.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо – транспортної пригоди,- 

встановив:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 26.06.2021 о 12 год. 15 хв. в місті Кропивницькому по вулиці Михайлівській, 75 на перехресті нерівнозначних доріг, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВМW 520, реєстраційний номерний знак  НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Ноnda СR-V, реєстраційний номерний знак  НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, під його керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Ноnda СR-V та в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з відповідними матеріальними збитками, тим самим відповідач порушив п.п. 16.11 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказав, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529 у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», відповідно до якого максимальна страхова сума виплати за завдану шкоду складає 130 000,00 грн., а франшиза 2 500,00 грн. Відповідно до висновку експерта № 282 від 11.08.2021 вартість матеріального збитку, нанесеного в результаті ДТП належному йому автомобілю Ноnda СR-V, реєстраційний номерний знак  НОМЕР_2 , складає 148 830,74 грн., а вартість відновлювального ремонту 286 748,25 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» 29 липня 2021 року виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 80 328,05 грн., розраховане, як різниця матеріального збитку з вирахуванням суми франшизи 2500,00 грн. Разом з тим, вартість матеріального збитку, яку за законом має сплатити страховик, як страхове відшкодування, значно вища, тобто страховик не в повній мірі здійснив виплату страхового відшкодування, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 49 671,95 грн. Згідно з експертним висновком вартість відновлювального ремонту складає 286 748,25 грн., а сума виплачена йому (позивачу) ПрАТ «СК «ВУСО» матеріального збитку складає 80 328,05 грн., тобто різниця між страховою виплатою (матеріальним збитком) та фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) складає 206 420,20 грн., яка, відповідно до норм чинного законодавства, підлягає стягненню безпосередньо з винуватця ДТП. Також, відповідно до договору № 382 від 05.07.2021 року та акту виконаних робіт № 382 від 11.08.2021 року ним (позивачем) понесено витрат в розмірі 3 000 грн. на проведення оцінки щодо вартості матеріального збитку. Крім того, станом на 16.08.2021 року сума франшизи в розмірі 2 500 грн., ОСОБА_2 йомуне сплачувалась. Також позивач зазначив, що станом на 13.08.2021 у зв`язку з відсутністю повного відшкодування автомобіль ще перебуває в процесі ремонту. Зазначив, що відповідачем ОСОБА_2 завдано йому моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 50 000,00 грн., що полягало у моральних стражданнях, у нервовому стресі від події, значних механічних пошкодженнях автомобіля, на який вони всією родиною збирали кошти та всіх інших негативних наслідків, які виникли в результаті ДТП, зокрема неможливість користування автомобілем, побутові незручності, порушення звичного способу життя.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з ПрАТ СК «ВУСО» вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП в розмірі 49 671,95 грн. та з ОСОБА_2 стягнути в рахунок відшкодування завданої внаслідок ДТП майнової шкоди в розмірі 206 420,20 грн., витрати на проведення оцінки пошкодженого майна в розмірі 3000,00 грн. та 2500,00 грн. франшизи, моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 2 500 грн. 00 коп. франшизи, 5 000 грн. 00 коп. у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної шкоди, та витрати з визначення вартості матеріального збитку в розмірі 3 000 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 963 грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення у відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди в розмірі 206 420 грн. 20 коп., - відмовлено.
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 49 671 грн. 95 коп., - відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №204456529 вбачається, що сторонами узгоджена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за майнову шкоду у розмірі 130 000 грн, тобто виплачений ПрАТ «СК «ВУСО» розмір страхового відшкодування не перевищує вказаного ліміту, тому саме страховик має відшкодовувати матеріальні збитки в межах ліміту. Відповідно до висновку експерта № 282 від 11.08.2021 вартість матеріального збитку нанесеного у результаті ДТП належному йому автомобілю Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 148830,74 грн – вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу, 286748,25 грн - вартість відновлювального ремонту без урахуванням фізичного зносу. Страховиком сплачено йому частину страхового відшкодування в розмірі 80 328,05 грн, розрахованого як різниця матеріального збитку з вирахуванням франшизи 2500 грн. Сума не виплаченого страхового відшкодування становить 49 671,958 грн. В разі якщо страхового відшкодування не достатньо для повного відшкодування шкоди деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка задала шкоди. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 206420,20 грн (без урахування фізичного зносу), як різниця між фактичним отриманням шкоди і отриманим відшкодуванням, та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.06.2021 року о 12 год. 15 хв. в м. Кропивницькому по вул. Михайлівська, 75, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом BMW 520, номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не надав перевагу в русі транспортному засобу Honda CR-V, номерний знак  НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з транспортним засобом Honda CR-V, номерний знак  НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 липня 2021 року (справа №405/4589/21), яка набрала законної сили 27 липня 2021 року, ОСОБА_2 за зазначеним вище фактом дорожньо-транспортної пригоди визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
ОСОБА_1 , який відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , виданого Фортечним районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 04 червня 2021 року, про що складено відповідний актовий запис № 41, змінив прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » є власником транспортного засобу Honda CR-V, 2012 року випуску, коричневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (ТСЦ 3543).
Відповідно до полісу № 204456529 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», як Страховиком та ОСОБА_2 , як Страхувальником, забезпечений транспортний засіб «BMW 520», номерний знак  НОМЕР_1 , 2008 року випуску, зі строком дії договору з 00:00 12 червня 2021 року по 11 червня 2022 року включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130000 (сто тридцять тисяч) грн; розмір франшизи - складає 2500 грн., тим самим цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 520», номерний знак  НОМЕР_1 , ОСОБА_2 станом на 26 червня 2021 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204456529.
27.06.2021 ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» про виплату страхового відшкодування, яке просив перерахувати на його розрахунковий рахунок.
З актів огляду колісного транспортного засобу від 05.07.2021 року та № 2 від 06.07.2021 року вбачається, що представником ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатом огляду встановлено характер пошкоджень. Огляд проведено та акт складено в присутності власника пошкодженого транспортного засобу позивача ОСОБА_1 та підписано останнім без зауважень.
28.07.2021 року ОСОБА_1 підписана заява про узгодження розміру страхового відшкодування, за змістом якої позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень п. 36.2 ст. 36 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив здійснити виплату суми страхового відшкодування в узгодженому з ним розмірі 80 328,05 грн. по страховому випадку (ДТП), що трапився 26.06.2021 року в результаті якого з вини водія автомобіля BMW 520, номерний знак  НОМЕР_1 , застрахованого за полісом від 11.06.2021 року № 204456529, було пошкоджено транспортний засіб Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 . Вказана сума є належним чином узгодженою, на проведенні оцінки (експертизи) пошкодженого майна не наполягаю. Після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» мати не буде.
29 липня 2021 року ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплачено суму страхового відшкодування власнику транспортного засобу Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в розмірі 80 328,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 39074 від 29 липня 2021 року, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача, вказаний ним в заяві на виплату страхового відшкодування від 27.06.2021 року.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене вина водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем BMW 520, номерний знак НОМЕР_1 , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2021 року (справа №405/4589/21).
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Отже, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст. 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, визначений страховиком в розмірі 80325,05 грн., з яким ОСОБА_1 погодився і не наполягав на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна, що підтверджується його заявою про узгодження розміру страхового відшкодування від 28 липня 2021 року, в якій позивач також зазначив, що після отримання суми страхового відшкодування у зазначеному розмірі майнових претензій до ПрАТ «СК «ВУСО» не матиме.
Встановивши, що страхове відшкодування в зазначеному розмірі фактично було виплачено ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 29 липня 2021 року, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що такий порядок відшкодування відповідає вимогам ст. 30, п. 34.4 ст. 34, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і що позивач скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика отримав страхове відшкодування на вказаний ним розрахунковий рахунок, а ПрАТ «СК «ВУСО» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування в погодженому зі страховою компанією розмірі.
Враховуючи вищевикладене, та оскільки позивач в заяві про узгодження розміру страхового відшкодування від 31 січня 2022 року відмовився від подальших майнових претензій до страхової компанії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО».
Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, яка є різницею між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту) та страховою виплатою та становить 206 420,20 грн., оскільки не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували дійсний розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок ДТП.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги про те, що експертний висновок суду є належним та допустимим доказам щодо вартості матеріального збитку завданого внаслідок ДТП не заслуговує на увагу суду. КЦС ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 335/2566/18 зауважила, що у висновку експерта щодо визначення розміру завданого збитку повинно бути зазначено, що він виконується для суду і що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність, інакше висновок експерта буде розцінений як неналежний доказ.
Отже, суд першої інстанції правильно не врахував висновок експерта № 282 складений 11.08.2021 на замовлення позивача про вартість матеріального збитку, як належний та допустимий доказ.
Крім того, судом першої інстанції частково задоволено вимоги ОСОБА_1 до Гуйвана про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач обґрунтував вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн, тим, що неправомірними дій відповідача, яка полягали у вчиненні ДТП було спричинено йому моральних страждань, переживань, які він зазнав як безпосередньо в момент ДТП, а також моральних страждань із-за пошкодження його майна та неможливістю використовувати належний йому автомобіль та користуватися ним за його призначенням, порушення звичайних життєвих зв`язків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Вирішуючи позовні вимоги щодо розміру моральної шкоди, яка полягала у негативних емоціях, викликаних пошкодженням майна, враховуючи глибину душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідач , суд першої інстанції виходив із засад розумності і справедливості і визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, 5000 грн.
Апеляційний суд погоджується з даними висновками, з огляду на те, що метою відшкодування моральної шкоди є компенсація у грошовому виразі потерпілій особі завданих їй фізичних чи душевних страждань, яких особа зазнала внаслідок порушення її прав, і що пошкодження майна прямо віднесено п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України до однієї з можливих причин душевних страждань його власника.
Обґрунтованих підстав для збільшення вказаного розміру моральної шкоди апеляційна скарга не містить, а зводиться до незгоди з визначеним розміром моральної шкоди судом першої інстанції, і апеляційний суд їх не вбачає.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.08.2024.

Судді: 

О.А.Письменний А.М. Головань О.Л. Дуковський