ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
29 серпня 2024 року
м. Харків
справа № 638/11397/23
провадження № 22-ц/818/2751/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Тичкової О.Ю., Савенка М.Є.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом АТ "Акцент - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» , в особі представника Омельченка Євгена Володимировича на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року, постановлене суддею Яковлєвою В.М., 
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року представник АТ «Акцент-Банк» Шкапенко Олександр Віталійович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2021 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківський послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами.
У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором не виконав, в наслідок чого станом на 23 липня 2023 року, утворилася заборгованість у розмірі 79795,36 грн., яка складається з наступного: 51 522 грн. 64 коп. – заборгованість за кредитом; 28272 грн. 72 коп. – заборгованість по відсоткам.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник банку просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, вирішити питання щодо судового збору.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що даний кредитний договір є офертою і відповідач використавши кредитні кошти прийняв її, і відповідні умови, а отже і запропонований розмір процентів за користування кредитом прийнятий відповідачем. Крім того, в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем за допомогоюелектронного підпису паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права і обов`язки клієнта і банку. Таким чином, всі умови кредитного договору вважають узгодженими та такими, що підлягають до виконання в примусовому порядку шляхом стягнення коштів. Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необгрнутованими, оскільки на підтвердження вірності розрахунку банк надав банківську виписку.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за договором від 15 червня 2021 року та наявності заборгованості за наданим 15 червня 2021 року кредитом, матеріали справи не містять.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2015 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк".
15 червня 2021 року відповідачка ознайомилась з умовами кредитування в АТ “Акцент-Банк” шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена»», в якому вказано, що підпис відповідача підтверджено простим електронним підписом.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23 липня 2023 року заборгованість за кредитним договором від 15.06.2021 року склала – 79 795,36 грн, з якої 51522,64 грн – заборгованість за тілом кредиту, 28272,72 грн– заборгованість по процентам за користування кредитом.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Пред`являючи позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, на підставі анкети-заяви відповідача від 15 червня 2021 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я відповідача, та розрахунком заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2021 року станом на 23.07.2023 року.
Між тим, анкети-заяви від 15 червня 2021 року, на яку банк посилається як на підставу своїх позовних вимог, матеріали справи не містять.
Як вбачається з матеріалів справи, банком надано анкету-заяву відповідача від 11.02.2015 року.
Разом з тим, матеріали справи не містять та банком не було надано доказів відкриття на ім`я відповідача карткового рахунку, номеру картки та номера рахунку, з якого були отримані позичальником чи іншим чином використані гроші, який би і підтвердив наявну заборгованість саме за кредитним договором, укладеним між сторонами на підставі анкети-заяви від 11.02.2015 року. Такі відомості відсутні й у доданому до позову розрахунку заборгованості.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів одержання відповідачем картки 11 лютого 2015 року, доказів підписання Анкети-заяви та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк" 11 лютого 2015 року та перевірки Банком наданих документів згідно пунктом 2.1.1.2.2. Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».
Також є вірним висновок суду першої інстанції, що підписанням Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» 15 червня 2021 року відповідачка тільки ознайомилась з умовами кредитування в АТ “Акцент-Банк”, що не є тотожним факту отримання кредиту в АТ “Акцент-Банк”.
Матеріали справи містять дані про те, що відповідач дійсно користувалась кредитними коштами в АТ “Акцент-Банк”, що підтверджується випискою по картці відповідачки ОСОБА_1 за період з 15.06.2021-23.07.2023, між тим позивачем не надано та матеріали справи не містять інформації щодо дати отримання ОСОБА_1 банківської картки при підписанні Анкети-заяви від 11 лютого 2015 року.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк», в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       М.Є. Савенко