Справа № 759/17865/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9793/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 вересня 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                               Крижанівської Г.В., 
суддів                                                 Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Тандира Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Шум Л.М., у справі № 759/17865/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-  
 
                                     ВСТАНОВИВ:  
 
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Зазначала, що 09 вересня 2009 року між ними з ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року шлюб між ними було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 жодним чином в утриманні дітей не допомагає, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50 000,00 грн. щомісячно.
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 15 вересня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, адвокат Тандир Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким затвердити мирову угоду від 16 жовтня 2023 року, укладену між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , та закрити провадженян у справі.  Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. На думку представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції безпідставно стягнув аліменти на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) відповідача, не зважаючи на те, що позивачка просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 000,00 грн., та неправильно визначився з розміром аліментів. Також, вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у затвердженні укладеної між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мирової угоди, оскільки її положення не суперечать чинному законодавству. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (а.с. 4). 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 грудня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1  розірвано. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 , які проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 3).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог  ОСОБА_2 та стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 15 вересня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суд першої інстанції.
Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;  3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).
Як було встановлено судом, неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з ОСОБА_2 . 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей.
При цьому колегія суддів не бере до уваги посилання представника ОСОБА_1 на  неправильність визначення судом способу стягнення аліментів. 
Відповідно до положень ст. 181 СК України вибір способу стягнення аліментів на утримання дітей наділений той із батьків, з ким вони проживають.
В свою чергу, позивачка ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції у вказаній частині не оскаржила, що свідчить про її згоду з таким рішенням. 
Також, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на безпідставність відмови суду у затвердженні мирової угоди з  ОСОБА_2 . 
Як вбачається з матеріалів справи, предметом мирової угоди, яка подавалася на затвердження до суду першої інстанції, було визначено не лише питання  розміру аліментів, а і передачу ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 та дітей  в рахунок сплати аліментів нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 та гаража (машиномісця) АДРЕСА_2 (а.с. 16). 
Водночас, як вбачається з доданої до заяви про затвердження мирової угоди Інформації з Державного реєстру речових прав на  нерухоме майно, вказане майно було набуте ОСОБА_1 у власність під час перебування у шлюбі із позивачкою ОСОБА_2 . До матеріалів справи не додано доказів на підтвердження того, що вказане майно було набуте відповідачем у його особисту власність (а.с. 17, 18).
Крім того, припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно регламентовано ст. 190 СК України як позасудовий спосіб врегулювання питання щодо сплати аліментів на утримання дитини, який передбачає можливість припинення права на аліменти на дитинуу зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно виключно шляхом укладення між батьками нотаріально посвідченого договору, за умови надання відповідногодозволу органу опіки та піклування.
Відтак, у колегії суддів відсутні підстави для висновку про безпідставність відмови суду першої інстанції у затвердженні поданої йому мирової угоди.
 Також, як було зазначено,  ОСОБА_2 , яка є одержувачем аліментів, рішення суду першої інстанції не оскаржила. 
До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із заявою про затвердження мирової угоди не зверталися. 
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відмова суду першої інстанції у затвердженні переданої на його розгляд мирової угоди не порушує прав сторін, оскільки не позбавляє їх можливості укласти відповідний договір на передачу у власність нерухомого майна у рахунок сплати аліментів у порядку, встановленому ст. 190 СК України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Тандира Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383  ЦПК України, суд,-
  
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Тандира Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді