Номер провадження: 22-ц/813/4045/24 
Справа № 522/7960/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.09.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» в особі Одеської філії № 2,   ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у складі судді Федчишеної Т. Ю.,
встановив:
У червні 2022 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» в особі Одеської філії № 2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 04 січня 2022 року у м. Одесі на перехресті вулиць Балківська – Херсонський сквер, 13 сталася дорожньо – транспортна пригода за участю належного позивачу транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з НОМЕР_1 та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Учасниками ДТП було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» (далі – ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп», страховик) в особі Одеської філії № 2 із заявою – повідомленням про виплату страхової суми та оригіналом європротоколу. ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп», у свою чергу, запевнило її про отримання нею узгодженої страхової виплати за наслідками розгляду заяви.
Отримавши юридичну консультацію щодо отримання узгодженої страхової виплати, для надання відомостей страховику щодо дійсної суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, вона за згодою страховика з метою подальшого надання йому доказів дійсної суми спричиненого збитку, звернулася до експерта – оцінювача, яким було надано висновок, що вартість відновлювального ремонту її автомобіля складає 65 098,80 грн, вартість проведення експертизи становить 2 253 грн.
Вказаний висновок експерта нею було подано до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуране Груп» за місцезнаходженням філії в м. Одесі, проте останній замість повідомлення щодо позитивного розгляду її заяв та вирішення дати узгодження направлення коштів, в телефонній розмові почав вмовляти її отримати 17 000 грн, інакше отримання грошей затягнеться на великий термін. На підставі наведеного позивач просила стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуране Груп» та ОСОБА_3 в солідарному порядку на її користь матеріальну шкоду в розмірі 65 098, 80 грн та 2 253 грн у відшкодування вартості понесених витрат на проведення експертного дослідження.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» страхового відшкодування в розмірі 36 456 грн., та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2250 грн.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, апелянт вчасно звернулась з заявою про страховий випадок та заявою про здійснення страхового відшкодування, а саме 11.01.2022, які були складені в офісі. В матеріалах справи містяться відповіді ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про необхідність надати позивачкою заяви, проте оскільки апелянт не є юристом, не розуміючи, що від неї вимагають, знаючи, що вона вчасно звернулась до страхової, написала всі необхідні заяви, а тому навіть уявити не могла, що суду необхідно зазначити про обставини, що відбувались 11.01.2022 року. Зазначає, що правові висновки Верховного суду у справах №753/5293/16, 465/4287/15, 758/16132/16-ц, 748/1893/18, невірно були застосовані судом першої інстанції у цій справі, оскільки вони є не релевантними та прийняті за інших фактичних обставин.
У відзиві на апеляційну скаргу, ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, позивач неодноразово зверталася до страхової компанії з вимогами (погрозами) про сплату страхового відшкодування. При цьому страховиком декілька разів направлялися позивачу офіційні листи – повідомлення про необхідність вчинення позивачем дій, та подати заяви на виплату страхового відшкодування з доданням до неї необхідних документів у порядку, передбаченому законом. Разом з тим, позивач такі запити страховика проігнорувала, при цьому страховик позбавлений можливості самостійно здійснити виплату страхового відшкодування, не маючи відповідного письмового волевиявлення потерпілого, вираженого у формі заяви про виплату у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Крім того, позивач звернулася з даним позовом у березні 2023 року, тобто більше ніж через один рік з моменту настання ДТП. Відповідач вважає, що позивачем пропущено річний строк для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування як до страховика, так і до суду, при цьому такий строк є преклюзивним та поновленню не підлягає. Також відповідач вказує, що розмір страхового відшкодування за шкоду, завдану транспортному засобу, визначається із урахуванням фізичного зносу, проте відповідно до Звіту, наданого позивачем, вартість матеріального збитку із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 36 456,20 грн, а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу 65 098,80 грн, проте позивач просить стягнути на її користь саме вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу. Також звертає увагу, що чинним законодавство України не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, у зв`язку з чим вимоги позивача про солідарне стягнення матеріальної шкоди не відповідають положенням Закону.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідачем рішення суду оскаржується в чистині позовних вимог про стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» страхового відшкодування в розмірі 36 456 грн., та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2250 грн, а тому в іншій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконано вимоги передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивачкою не подано до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» заяви про страхове відшкодування, та було пропущено строк, визначений ст. 35 Закону № 1961-IV. Натомість страховик не наділений повноваженнями самостійно здійснювати виплату страхового відшкодування, без відповідного письмового волевиявлення потерпілого, вираженого у формі заяви про виплату у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, виходячи з наступного. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Судом встановлено, що 04 січня 2022 року о 09 годині 09 хвилин у м. Одесі, Херсонський сквер, 13 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Учасниками дорожньо-транспортної пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).
ОСОБА_1 є власником автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
 Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-205964565, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп».
Відповідно до Звіту № 0126-01-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , складеного 21.01.2022 ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику указаного автомобіля, із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 36 456,20 грн, а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу 65 098,80 грн.
Факт повідомлення позивачем про настання дорожньо-транспортної пригоди страховика сторонами не оспорюється.
Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі – Закон) власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, – МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до п.п. 37.1.4 ст. 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.
При цьому, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Разом з тим у Законі № 1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.
У Законі № 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст.35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.
Інших обмежень щодо порядку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону № 1961-IV не містять.
У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст.36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.
У системному зв`язку зі ст.36 зазначеного Закону вимоги пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону №1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Отже, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Тому навіть, якщо б потерпіла особа не зверталась до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернулась безпосередньо до суду в межах річного строку, страхове відшкодування необхідно стягнути.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15.
У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 04.01.2022, позивач звернувся з позовом про відшкодування матеріальної шкоди 29.06.2022, тобто протягом року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а тому позивач має право на стягнення зі страховика страхового відшкодування.
Суд першої інстанції на наведене увагу не звернув та дійшов помилкового висновку про неможливість здійснення страхового відшкодування без попереднього звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки зазначене не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування протягом року з моменту скоєння ДТП.
Разом з тим, доводи позивачки про те, що вона вчасно звернулася до страховика з заявою про страхове відшкодування, а саме 11.01.2022, яка була складена в офісі ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп», колегія суддів відхиляє, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження такого звернення остання не надала.
Додані до апеляційної скарги докази, а саме: копія фото заяви про страхове відшкодування від 11 січня 2022 року та паперові копії скріншотів переписки між страховиком, апеляційний суд вважає неналежними, зважаючи на те, що копія заяви про страхове відшкодування не містить будь-яких ідентифікуючих ознак (штампу, номера) подання та прийняття такої заяви страховиком. 
З наданих скріншотів листування неможливо ідентифікувати відправника повідомлення, зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. 
Схожий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 202/2965/21.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Як встановлено, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуране Груп». Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн, франшиза 2600 грн.
Згідно з пунктом 33.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП (Європротокол).
У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.
Згідно розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 №698, із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг N 3471 (z0112-16) від 29.12.2015}(яке було чинне на час скоєння ДТП 04.01.2023), максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 гривень потерпілому. 
Відповідно до звіту № 0126-01-22 про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , складеного 21.01.2022 ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого власнику указаного автомобіля, із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 36 456,20 грн, а вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу 65 098,80 грн (ремонтно відновлювальні роботи 15080 грн + необхідні для ремонту матеріали 9100 грн + замінні частини 40918 грн).
Розмір оціненої матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП від 24.07.2020 власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачем не оспорюється. У відзиві на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідач звертав увагу тільки на застосування положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі – ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Ї МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.
Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.
Так, відповідно до наданого звіту №0126-01-22 та пояснень вказаних в ремонтній калькуляції №0126-01-22 від 21 січня 2022 року вартість замінюваних частин прийнята з урахуванням 20% ПДВ.
Наведене свідчить, що розмір матеріального збитку (шкоди), заподіяного власнику автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 04 січня 2022 року оцінювачем на заміні частини визначено з врахуванням податку на додану вартість.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ на замінні частини, а тому колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відсутні підстави по відшкодуванню матеріальних збитків з урахуванням ПДВ.
Таким чином вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ пошкодженого транспортного засобу Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 становить (15080 + 9100,80 + (40918 - 20%) х (1 - 0,70) + 0,0 = 34001,12 грн.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Так, в даній справі позивач не заявляв позовної вимоги щодо стягнення франшизи з ОСОБА_3 , однак сума страхового відшкодування, яка стягується з страхувальника, повинна бути зменшена на суму франшизи, оскільки остання компенсується особою, відповідальною за завдані збитки.
Враховуючи викладене, з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 31401,12 грн (34001,12 - 2600 (франшиза)), та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2250 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 7), а за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1488,60 грн (а.с.171).
Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, то з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору подання позовної заяви в сумі 478,33 грн, а за подання апеляційної скарги в сумі 717,50 грн, разом 1195,83 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2023 року скасувати, ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» в особі Одеської філії № 2 (код ЄДРПОУ: 24175269) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 31401,12 (тридцять одна тисяча чотириста одна) гривня, 12 копійок. 
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» в особі Одеської філії № 2 (код ЄДРПОУ: 24175269) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1195,83 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень 83 копійки та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                         

Судді: