СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року                                        м. Харків                        Справа № 905/271/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Плахов О.В.
при секретарі  Семенові О.Є.        
за участю:  
позивача -      адвокат Єгоров В.С., свідоцтво від 04.11.2017 року №РН1292; 
відповідача -     не з`явився; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного   апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"  апеляційну скаргу представника   Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В.   (вх. №1451Д/1-18) 
на рішення    господарського суду Донецької       області від 21.05.2024 року у справі № 905/271/24,   ухвалене    в приміщенні господарського суду Донецької      області    (суддя Левшина Г.В.), повний текст якого складено 21.05.2024 року   
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м.Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”, м.Краматорськ
про стягнення заборгованості в сумі 356902162,98 грн., 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням   господарського суду  Донецької        області від 21.05.2024 року у справі №905/271/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”, м.Краматорськ про стягнення заборгованості в сумі 356902162,98 грн., задоволено  повністю; стягнуто  з Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”  заборгованість в сумі 356902162,98 грн., судовий збір в сумі 423920,00 грн., відстрочивши виконання рішення до 01.03.2025 року; повернуто  з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”   судовий збір у розмірі 423920,00 грн., сплачений згідно платіжної інструкції №0000019573 від 27.02.2024р.
 Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвокат  Пясецький Д.В.      з рішенням  господарського    суду першої інстанції не погодився     та звернувся         до Східного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі, в якій просить скасувати рішення   господарського суду Донецької       області від 21.05.2024 року у справі  в частині відстрочення виконання рішення суду до 01.03.2025 року та  ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду.
          Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
Заяву про відстрочення виконання рішення суду відповідачем обґрунтовано заборгованістю перед ним його кінцевих споживачів, на яких не має важелів впливу, враховуючи воєнний стан, як наслідок, відповідач зазначає про свій важкий фінансовий стан; судом фактично враховано такі доводи відповідача та покладено їх в основу оскаржуваного рішення.
Обставини, на які послався суд  не є тими виключними обставинами (в розумінні ст. 331 ГПК України) для відстрочення виконання судового рішення, а є лише способом для затягування  його виконання.
Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань за договором; останній платіж ним здійснено 28.01.2022 року  в розмірі 10 000 000,00 грн., з того часу він припинив здійснювати жодні платежі, фактично вже і так отримував значний проміжок часу під час дії договору та дотепер для погашення заборгованості; затримка розрахунку, станом на дату ухвалення рішення, складає більше 22 місяців; суд, надаючи відстрочення виконання рішення суду, фактично збільшив затримку такого розрахунку до 29 місяців (більше 2 років).
Позивач забезпечує галузі національної економіки природним газом,  є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави; відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї країни; в умовах воєнного стану та збройної агресії проти України у  позивача значно зросла кількість споживачів, через неможливість постачання  природного газу від їх колишніх  постачальників.
Довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи,    порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2024 року, суддею – доповідачем визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Плахов О.В.   
          Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами  Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023  року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024  від 06.05.2024 року  відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14  травня   2024 року строком на 90 діб.
        Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 “Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану” встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 року відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою     представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В.   на рішення    господарського суду Донецької        області від 21.05.2024 року у справі № 905/271/24; учасникам справи    встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,  з доказами надсилання його апелянту; призначено     до розгляду на          "24" липня 2024 р. о 12:00  год.  у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання  №132; вчинено інші процесуальні дії; витребувано  з господарського суду Донецької   області матеріали справи №905/271/24.
13.06.2024 року на адресу суду  з господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи (вх.№ 8075).
13.06.2024 року на адресу суду від представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В. надійшла заява     (вх.№8048)  про  його     участь в судовому засіданні  в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon",  яку       долучено до матеріалів справи, в якій     останній          просив надати   можливість участі у   судовому    засіданні, призначеному на  24.07.2024 року о 12:00 год.  та інших судових засіданнях у справі        в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку “EasyCon”.
                    Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2024 року, зокрема задоволено   заяву  представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В.; судове засідання у справі,  призначене на   24  липня           2024  р.  о  12:00 год.   в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132,  ухвалено  провести  за участю  представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В.      в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника; вчинено інші процесуальні дії.
           25.06.2024 року  на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8508), який долучено до матеріалів справи,  в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що на державному рівні за період з 24 лютого 2022 року   по дату завершення бойових дій заборонено стягнення навіть реальної заборгованості за послуги з постачання теплової енергії з внутрішньо переміщених осіб, які складають три чверті всього населення м.Краматорська; на підтвердження існування скрутного фінансового стану боржником надано довідку про фінансовий стан від 14.03.2023року  №07/246, згідно якої станом на 01.03.2024 року за підприємством обліковується дебіторська заборгованість з послуг   постачання теплової енергії населення в сумі 454 263 750 грн. та юридичних осіб в сумі 46 143 920 грн.; ТОВ “Краматорськтеплоенерго” виконало розпорядження Краматорської військової адміністрації про початок опалювального сезону 2022/2023 років; виконуючи соціальні зобов`язання з опалення міста, практично за власний рахунок та у борг перед енергокомпаніями, ТОВ “Краматорськтеплоенерго” з листопада 2022pоку опинилось у статусі "Переддефолтний", так як не змогло підтримувати належним чином фінансову гарантію перед ПрАТ "НЕК "Укренерго"; виконуючи покладені законодавством України зобов`язання на ТОВ “Краматорськтеплоенерго”  з надання в обов`язковому порядку житлово-комунальних послуг населенню до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, особливо у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, призводить до стану повної неплатоспроможності підприємства; примусове стягнення боргу призвело б до арешту рахунків відповідача, повного блокування роботи підприємства, зриву опалювального сезону 2024-2025 років, унеможливило б повний та своєчасний розрахунок підприємства з його працівниками (адже на підприємстві й так запроваджено триденний робочий тиждень задля економії фонду заробітної плати), що в результаті призвело б до банкрутства ТОВ “Краматорськтеплоенерго”  та відсутності опалення у м.Краматорськ взагалі.
           19.07.2024 року на адресу суду від представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Єгорова В.С.   надійшла заява   (вх.№9577)  про  його       участь в судовому засіданні  в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon",  яку       долучено до матеріалів справи, в якій     останній            просив   надати   можливість участі у   судовому    засіданні, призначеному на  24.07.2024 року о 12:00 год.         в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку “EasyCon”.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2024 року задоволено   заяву    представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Єгорова В.С.; судове засідання у справі,  призначене на   "24  липня"              2024  р.  о  12:00 год.   в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132,  ухвалено  провести  за участю  представника    Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Єгорова В.С.    в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів  представника; вчинено інші процесуальні дії.
        Представник позивача -  адвокат  Єгоров В.С.   в судовому засіданні 24 липня 2024 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити;  представник  позивача - Пясецький Д.В. в судове засідання  в приміщення  Східного апеляційного господарського суду  не  з`явився,  на зв`язок в режимі відеконференції не вийшов,  хоча належним чином був  повідомлений  про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції, розгляд справи здійснювався судом  за  його відсутності.
         Представник   відповідача   у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду    не з`явився, хоча належним чином був  повідомлений  про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом  за  його відсутності.
          Ухвали  суду від 12.06.2024 року, від 17.06.2024 року  та від 22.07.2024 року  надіслано    ТОВ  “Краматорськтеплоенерго”,  ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”   та  представнику ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”    - Пясецькому  Д.В.  до електронного кабінету в системі "Електронний суд".         
05.10.2021 року  офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року  у справі №906/184/21, від 02.11.2022  року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року  у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що   чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).
       Також, інформацію про дату, час та місце розгляду  справи було розміщено на   офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду  веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".
Окрім того, відповідно до ч. 2       ст. 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”         усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1                            ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвали           суду   апеляційної інстанції   від   12.06.2024 року, від 17.06.2024 року  та від 22.07.2024 року   у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.
          Статтею  12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 
Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
        Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).
При цьому, від учасників справи  впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції   справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.
           Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини         від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006        у справі "Красношапка проти України").
        Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених         ст.                 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань                      від учасників справи       щодо відкладення розгляду апеляційної скарги        у зв`язку з заходами,  встановленими особливим режимом роботи  суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
          Розглянувши матеріали справи,     заслухавши пояснення представника позивача,     перевіривши повноту встановлення господарським     судом першої інстанції                 неоспорених обставин справи,              колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальній послуг (НКРЕКП), від 04.09.2018 року  №962 Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України.
26.06.2021 року  між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” (далі - споживач)   укладено договір постачання природного газу №4412-НГТ-6 (далі – договір), за змістом п.1.1 якого, постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
EIC-код споживача – 56XQ0000YI9LX006.
Умови договору №4412-НГТ-6 від 26.06.2021року неодноразово змінювалися сторонами шляхом укладення додаткових угод до нього, зокрема, було укладено додаткові угоди №1 від 23.07.2021 року, №2 від 25.08.2021 року, №3 від 20.09.2021 року,  №4 від 01.10.2021 року, №4/1 від 20.10.2021 року, №5 від 25.10.2021 року, №6 від 16.11.2021 року, №7 від 24.11.2021 року, №9 від 28.12.2021 року, №10 від 30.12.2021 року, №11 від 06.01.2022 року, №12 від 14.01.2022 року, №13 від 20.01.2022 року, №14 від 28.01.2022 року, №16 від 26.04.2022 року, №17 від 31.10.2021року.
Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних     потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу (п.1.2 договору).
Згідно п.1.4 договору споживач підтверджує та гарантує, що на момент підписання цього договору у споживача є в наявності укладений договір на розподіл природного газу між споживачем та оператором газорозподільної мережі (надалі - Оператор ГРМ) та присвоєний оператором ГРМ персональний ЕІС-код та/або укладений договір транспортування природного газу між споживачем та оператором газотранспортної системи (надалі - Оператор ГТС) та присвоєний оператором ГТС персональний ЕІС-код (якщо об`єкти споживача безпосередньо приєднані до газотранспортної мережі). Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в цьому пункті, несе споживач.
У разі якщо об`єкти споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим договором, здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: ПАТ “Донецькоблгаз”, з яким (якими) споживач уклав відповідний договір (п.1.5 договору).
Відповідно до п.2.1 договору постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природною газу у період з червня 2021 року до червня 2024 року (включно), в кількості 65335,05871 тис.куб.метрів (п.2.1 договору в редакції додаткової угоди №14 від 28.01.2022року).
Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум обсягів природного газу, замовлених споживачем за весь період дії договору (п.2.1.3 договору).
Перегляд та коригування замовлених споживачем обсягів природного газу за цим договором може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду. Споживач зобов`язується самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно (до кінця відповідного розрахункового періоду) надавати коригування замовлених обсягів за цим договором (п.2.4 договору).
За змістом п.3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.
Пунктом 3.2 договору сторони погодили, що постачання газу за цим договором здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.
Приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.5 договору).
Підпунктом 3.5.1 договору визначено, що споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
На підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі - акт), підписані уповноваженим представником постачальника (п.3.5.2 договору).
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (п.3.5.3 договору).
У відповідності до п.3.5.4 договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступною за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ITC обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.
Звірка фактично використаного обсягу газу за цим договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду, ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС (п.3.6 договору).
Пунктом 4.1 договору сторони погодили ціну та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором.
Загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п.4.3 договору).
За умовами п.5 договору в редакції додаткової угоди №12 від 14.01.2022 року оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об?ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу; оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % вартості фактично переданого природного газу Обсягу 1 (фіксованого).
У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов п.п. 3.5.4 п.  3.5   договору.
Додатковою угодою 17 від 31.10.2022 року сторони дійшли взаємної згоди призупинити постачання природного газу за договором через шість календарних днів (на сьомий день) з дня підписання даної додаткової угоди. Відновлення постачання природного газу відбувається виключно після підписання сторонами відповідної додаткової угоди до даного договору. Зобов`язання споживача щодо оплати переданого за договором природного газу залишаються незмінними та обов?язковими для виконання відповідно до умов договору.
Договір та додаткові угоди до нього підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплений печаткою відповідача.
На виконання вказаних умов договору, з урахуванням укладених додаткових угод, позивачем здійснювалось постачання природного газу протягом жовтня 2021 року – квітня 2022 року на загальну суму 404559623,45 грн., на підтвердження чого до позовної заяви додані наступні акти приймання-передачі природного газу:   від 31.10.2021року про передачу 424,77669 тис. куб.м природного газу у жовтні 2021 на суму 3221458,50 грн.;   від 30.11.2021 року  про передачу 4540,67961 тис. куб.м природного газу у листопаді 2021 на суму 34436001,97 грн.;   від 31.12.2021 року  про передачу 951,62000 тис. куб.м природного газу у грудні 2021 на суму 15753112,91 грн.;  від 31.12.2021 року про передачу 1817,71241 тис. куб.м природного газу у грудні 2021 на суму 52906306,87 грн.;  від 31.12.2021 року про передачу 6000,00000 тис. куб.м природного газу у грудні 2021 на суму 45503323,20 грн.;  від 31.01.2022 року про передачу 6500,00000 тис. куб.м природного газу у січні 2022 на суму 49295266,80 грн.;  від 31.01.2022 року про передачу 994,34775 тис. куб.м природного газу у січні 2022 на суму 16460427,89 грн.;  від 28.02.2022 року  про передачу 5675,42345 тис. куб.м природного газу у лютому 2022 на суму 43041771,25 грн.;  від 31.03.2022 року про передачу 802,71000 тис. куб.м природного газу у березні 2022 на суму 13288057,49 грн., до якого було складено коригуючий акт від 25.04.2022року, за яким сума з урахуванням коригування складає 13276097,75 грн.;  від 31.03.2022року. про передачу 5861,25000 тис. куб.м природного газу у березні 2022 на суму 44451058,85 грн., до якого було складено коригуючий акт від 25.04.2022 року, за яким сума з урахуванням коригування складає 44363730,91 грн.; від 31.03.2022  року  про передачу 2277,07300 тис. куб.м природного газу у березні 2022 на суму 77331410,18 грн., до якого було складено коригуючий акт від 25.04.2022 року, за яким сума з урахуванням коригування складає 77297483,62 грн.;  від 30.04.2022 року  про передачу 1189,67579 тис. куб.м природного газу у квітні 2022 на суму 9004641,78 грн.
Вказані акти підписані з боку відповідача та скріплені печаткою підприємства.
Разом з тим, позивач посилається на те, що відповідачем було лише частково сплачено вартість поставленого природного газу за договором на суму 47657460,47 грн., що слідує з  довідки ПАТ АБ “Укргазбанк” №15932/30432/2023 від 25.08.2023року; станом на момент пред`явлення позову відповідач має заборгованість в розмірі 356902162,98 грн. 
Вказані вище обставини  стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької    області, в якому останній просив  стягнути з відповідача заборгованість в сумі 356902162,98 грн.
Також, відповідач звернувся до господарського суду першої інстанції з заявою  про   відстрочку виконання рішення суду у   справі строком на 12 місяців з дати набрання рішенням законної сили.
21.05.2024 року господарським судом Донецької    області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість                     рішення    господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної                      скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна                     скарга не підлягає    до                   задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях                      Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі                         Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки природного газу, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами    Господарського кодексу України    та    Цивільного кодексу України. Відповідно до    статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона    постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні    покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до    статті 714 ЦК  України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті    669,    671,    691 ЦК України).
Частиною 1    ст.  692 ЦК  України    передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Так, сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку.  
Матеріалами справи підтверджено  та не заперечується сторонами у справі, що на виконання укладеного між сторонами договору постачання природного газу та додаткових угод до нього, позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на суму 404559623,45 грн. Відсутність претензій відповідача щодо несвоєчасної поставки товару, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до    статті 193 ГК  України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК   України).
Згідно ч.1 ст.530 ЦК  України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За умовами п.5 договору в редакції додаткової угоди №12 від 14.01.2022 року,  оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об?ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу; оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % вартості фактично переданого природного газу Обсягу 1 (фіксованого).
Отже, у силу наведених правових норм після отримання природного газу від постачальника, у відповідача виник обов`язок з оплати його вартості.
За матеріалами справи,  відповідач оплату за поставлений газ здійснив не в повному обсязі, його заборгованість становить 356902162,98 грн., розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами. 
Окрім того, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав суму боргу у повному обсязі. Відзив підписано адвокатом Кравченко Юлією Сергіївною, повноваження якої підтверджуються довіреністю б/н від 01.02.2024 року. 
За змістом ч.1 ст.191 ГПК  України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
У ч.4    ст.191 ГПК  України    визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, доведеність та визнання відповідачем заявлених позовних вимог, позовні вимоги  про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 356902162,98 грн. є обґрунтовані та підлягають до задоволення. 
Щодо  клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення, слід зазначити наступне. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарга вказує на таке.
Заяву про відстрочення виконання рішення суду відповідачем обґрунтовано заборгованістю перед ним його кінцевих споживачів, на яких не має важелів впливу, враховуючи воєнний стан, як наслідок, відповідач зазначає про свій важкий фінансовий стан; судом фактично враховано такі доводи відповідача та покладено їх в основу оскаржуваного рішення; обставини, на які послався суд, на думку апелянта,   не є тими виключними обставинами (в розумінні ст. 331 ГПК України) для відстрочення виконання судового рішення, а є лише способом для затягування  його виконання; відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань за договором; останній платіж ним здійснено 28.01.2022 року  в розмірі 10 000 000,00 грн., з того часу він припинив здійснювати жодні платежі, фактично вже і так отримував значний проміжок часу під час дії договору та дотепер для погашення заборгованості; затримка розрахунку, станом на дату ухвалення рішення, складає більше 22 місяців; суд, надаючи відстрочення виконання рішення суду, фактично збільшив затримку такого розрахунку до 29 місяців (більше 2 років);позивач забезпечує галузі національної економіки природним газом,  є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави; відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї країни; в умовах воєнного стану та збройної агресії проти України у  позивача значно зросла кількість споживачів, через неможливість постачання  природного газу від їх колишніх  постачальників; довготривале невиконання рішення суду,  як зазначає апелянт,  може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи,    порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.
Згідно ч. 1  ст. 326 ГПК України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За приписами  ст. 331 ГПК України  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5  ст. 331 ГПК України).
Аналізуючи норми  ст. 331 ГПК України,  суд зазначає, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, згоди сторін на вжиття заходів, передбачених  ст. 331 ГПК України, ця стаття не вимагає.
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати:1) матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан; 2) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 3) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 4) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо; 5) наявність інфляційних процесів у економіці держави; 6) інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому, положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.
Відповідно до ст.239 ГПК  України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Зокрема, згідно з  ч.6 ст.238 ГПК  України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.  Аналогічна правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.04.2018 року  у справі № 920/199/16.
Відповідач посилається на скрутний фінансовий стан та виключні обставини провадження діяльності підприємства в умовах воєнного стану.
Так, ТОВ “Краматорськтеплоенерго” є ліцензіатом з виробництва, транспортування і постачання електричної та теплової енергії відповідно до зазначених нижче ліцензій: Виробництво електричної енергії - постанова НКРЕКП від 27.06.2019 року  №1274 - безстрокова, Виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях, когенераційних установках та установах з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії - рішення НКРЕКП від 01.01.2013 року  №1573, постанова про переоформлення від 22.03.2018 року  №329 - безстрокова, Транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами - рішення НКРЕКП від 23.05.2014 року  №547 - безстрокова, Постачання теплової енергії - рішення НКРЕКП від 23.05.2014 року  №547    безстрокова, Постачання електричної енергії споживачу - постанова НКРЕКП №1344 від 06.11.2018 року – безстрокова.
Підприємство здійснює господарську діяльність на виробничих потужностях Краматорської теплоелектроцентралі та використовує у своїй господарсько-виробничій діяльності у якості палива природний газ та кам`яне вугілля. 
У зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року  № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженого Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 року  № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на дату ухвалення судового рішення.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року  № 309 встановлено, що Краматорська міська територіальна громада (Краматорський район, Донецька область) відноситься до території, на яких ведуться (велися) бойові дії (територія можливих бойових дій).
Наказами Міністерства енергетики України від 15 березня 2023 року №91 та від 16 січня 2024 року №15 “Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період” ТОВ “Краматорськтеплоенерго” визнано підприємством, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, затверджених    постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року № 76.
Місцезнаходження ТОВ “Краматорськтеплоенерго”: Донецька область, м.Краматорськ, вул. О.Тихого, 8-Д. 
Отже, відповідач знаходиться на території можливих бойових дій та продовжує виконувати соціально значущу роль забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
При цьому, господарська діяльність відповідача з постачання теплової енергії споживачам є стабільно збитковою.
Відповідно до балансу збитки ТОВ “Краматорськтеплоенерго” на початок 2022 року становили 4494080,00 грн., станом на 31.12.2022 року  – 8763730,00 грн., а станом на 31.12.2023 року – 12877260,00 грн.
В той же час, дебіторська заборгованість населення, яке є основним споживачем послуг, станом на 01.03.2024 року складає 454263750,00 грн., що підтверджується довідкою про фінансовий стан №07/246 від 14.03.2024 року. 
Втім, законодавством заборонено стягнення штрафних санкцій, а після 24.02.2022 року  також і реальної заборгованості.
Відповідач посилається на те, що   стягнення одночасно всієї суми боргу заблокує фінансову діяльність підприємства, призведе до виникнення заборгованості з заробітної плати працівників, що залишились та підтримують роботу ТЕЦ, через що підготовка станції до майбутнього опалювального сезону Краматорської міської територіальної громаді у період 2024/2025років буде неможливою. 
Поряд із цим, відстрочення виконання рішення надасть можливість підприємству почати опалювальний сезон 2024/2025 років та безперебійно за можливості продовжити господарську діяльність в умовах воєнного стану, накопичити кошти протягом опалювального сезону та повністю виконати судове рішення у цій справі.
Відстрочення виконання рішення суду у справі  не порушить баланс інтересів сторін, оскільки підприємство відповідача з самого початку військової агресії знаходилося    на  території  проведення можливих бойових   дій,   в той час, як підприємство позивача знаходиться на більш безпечній території, при цьому, позивачем не доведено погіршення його матеріального стану внаслідок неможливості негайного виконання рішення суду відповідачем.
Дійсно,  військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони   спору, однак відповідач свою заяву про відстрочення обґрунтовував,    зокрема,  тим, що він тривалий час здійснював та продовжує здійснювати господарську діяльність саме в зоні можливих  бойових дій. 
Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, п. 74).
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 року у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців).
У справі, яка розглядається, відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві  обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності та необхідності якнайшвидшого відновлення господарської діяльності. 
За таких обставин, відстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.
Колегія суддів   зазначає, що в даному випадку першочерговим є з`ясування того, чи дійсно ускладнюють наведені відповідачами обставини негайне виконання рішення  суду та чи надасть таке виконання можливість відповідачам ефективно відновити господарську діяльність.
Відповідно до ч.  1 ст.  8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний принцип закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.
Справедливість як один із фундаментальних принципів права, який закладено безпосередньо в змісті права, в тих правовідносинах формою яких є право, передбачає готовність враховувати інтереси інших сторін, не зловживати своїми правами на шкоду їм, дотримуватися рівності в положенні учасників правовідносин.
Отже,  за своєю юридичною силою принцип справедливості є фактично імперативною нормою права (нормою відхилення від якої недопустиме), яка поряд з нормами цивільного права належить до механізму регулювання цивільних правовідносин.
Застосування принципу справедливості передбачено і нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, частиною  першою статті 6 якої гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд (статті 2, 7 цього Закону).
Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення від 23.10.1985 у справі "Бентем проти Нідерландів").
Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 9 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).
Враховуючи  вказані  обставини, зважаючи на те, що відстрочення виконання рішення узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність  правових  підстав  для відстрочення виконання рішення у даній справі до 01.03.2025 року.
 Отже, висновок       місцевого  господарського суду  щодо   відстрочення  виконання  рішення суду до 01.03.2025 року    відповідає      принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників               та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення Європейського суду з прав людини                  від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини               у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.             6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.        6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту   було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній  скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту    була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись ст. ст.    269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282  Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу         представника   Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” – адвоката   Пясецького  Д.В.       залишити     без задоволення.
Рішення               господарського суду Донецької                      області від 21.05.2024  року   у справі №905/271/24      залишити без змін.
        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
                              Повний текст постанови складено  30.07.2024 року.

Головуюча    суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           О.В. Плахов