ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                          
 
26 червня 2024 року
м. Київ
 
справа № 335/9013/21
 
провадження № 61-17462св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду                                   м. Запоріжжя від 08 грудня 2021 року у складі судді Макарова В. О. та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2021 року Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК»                                                     (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що у період часу з 23 год. 55 хв. 01 червня 2020 року до 03 год. 36 хв. 02 червня 2020 року на підставі Розпорядження від 01 червня               2020 року № 005/134 у Київському відділенні № 5 AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» було проведено планову ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, у результаті чого виявлено недостачу готівки у сумі                            1 435 748 грн.
 Банком було встановлено, що у першій половині робочого дня 01 червня 2020 року на телефон Київського відділення № 5 зателефонував невідомий (надалі - невстановлена особа), представившись співробітником підрозділу IT-підтримки банку і назвавши прізвище одного зі співробітників банку він проінформував, що йому необхідно здійснити тестування програмного забезпечення (далі - ПЗ) за допомогою касира відділення.
Дзвінок було переведено на старшого касира-операціоніста ОСОБА_2 . При спілкуванні касир почала отримувати від невстановленої особи вказівки про перехід системи платежів по обслуговуванню карток «Монобанк» у «тестовий режим».
Набравши повідомлену комбінацію клавіш, невстановлена особа запевнила касира, що ПЗ перебуває у тестовому режимі, чого в реальності не відбувалось.
Після проведених дій касир почав набирати в ПЗ цифри (номера платіжних карток), що диктувались невстановленою особою, та вводити суми транзакцій, що повідомлялись також невстановленою особою.
При цьому, номера платіжних карток зазначались невстановленою особою як «номер тесту», а суми транзакцій як «код тесту». При виконанні вказівок невстановленої особи неодноразово відбувались технічні збої.
Протягом робочого дня 01 червня 2020 року внаслідок ймовірних шахрайських дій з боку невстановленої особи та неправомірних дій старшого касира-операціоніста ОСОБА_2 було проведено 30 некоректних (помилкових) операцій на поповнення карткових рахунків клієнтів «Монобанк» на загальну суму 1 435 748 грн.
Відповідно до програмно-технічних комплексів AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» 01 червня 2020 року старшим касиром-операціоністом ОСОБА_2 унаслідок ймовірних шахрайських дій невстановленої особи/осіб були здійснені операції з переведення коштів на рахунки клієнтів використовуючи номери платіжних засобів (номери платіжних карток), серед яких номер платіжної картки ОСОБА_1 .
Отже, ОСОБА_1 безпідставно отримав на поточний рахунок                                     № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 96 200 грн (платіжна картка                     № НОМЕР_2 ).
Позивач вказував на те, що зі змісту умов договору про надання банківських послуг із переліку послуг, які надаються клієнту, не вбачається така послуга як «поповнення рахунку через касу» без попереднього внесення коштів у касу самим клієнтом або іншою особою за дорученням клієнта. Отже, тільки у випадку якщо клієнт самостійно вносить грошові кошти у касу для поповнення рахунку, у подальшому такі кошти розміщуються на транзитному рахунку банку із якого, у свою чергу, відбувається перерахування коштів на поточний рахунок клієнта.
У цьому випадку із клієнтом виключається договірний характер спірних правовідносин, оскільки вчиненню дій співробітника банка при перерахуванні грошових коштів на поточний рахунок відповідача сприяли вказівки невстановленою особою, щодо дій якої банком подано заяву про вчинення злочину.
Позивач вказував на те, що відповідач, станом на день подання позовної заяви, не повернув безпідставно отримані грошові кошти.
З метою досудового врегулювання спору, що виник між сторонами, на адресу відповідача банком 31 липня 2020 року направлялася вимога про повернення безпідставно отриманих коштів, але така вимога залишилась без виконання.
 
З урахуванням наведеного, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просило суд стягнути                                          з  ОСОБА_1 на свою користь безпідставно отримані грошові кошти                                                  у розмірі 96 200 грн.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2021 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 96 200 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Перерахування грошових коштів на рахунок відповідача мало позадоговірний характер, оскільки вчиненню дій співробітника банку, а саме старшого                  касира-операціоніста ОСОБА_2 , при перерахуванні коштів на поточний рахунок відповідача сприяли дії невстановленої особи.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2021 року - без змін.
 
Суд апеляційної інстанції погодився з викладеними районним судом правовими висновками про обґрунтованість позовних вимог АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».
При цьому, доводи заявника про його неповідомлення про розгляд справи суд до уваги не взяв.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2023 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2021 року, постанову Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати та передати справу на новий розгляд.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суд першої інстанції не повідомив його належно про розгляд справи, а суд апеляційної інстанції не звернув уваги на такі доводи його апеляційної скарги, чим порушили його право на судовий захист.
Розглянувши справу без його повідомлення, за відсутності його чи представника районний суд порушив положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також вимоги статей 128-130, 223 ЦПК України, а суд апеляційної інстанції вказані порушення не усунув.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2024 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи є безпідставними та не впливають на правильність вирішення судами спору, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції. 
 
12 лютого 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
У період часу з 23 год. 55 хв. 01 червня 2020 року до 03 год. 36 хв. 02 червня                           2020 року на підставі Розпорядження від 01 червня 2020 року № 005/134 у Київському відділенні № 5 AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» було проведено планову ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, у результаті чого виявлено недостачу готівки у сумі 1 435 748 грн.
 
За результатами ревізії складено акт ревізії цінностей операційної каси, що знаходиться у Київському відділенні № 5 за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського/ Тарасівська, 63/28 , у присутності відповідальних осіб сховища: ОСОБА_3 - директор Київського відділення № 5; ОСОБА_2 - старший касир-операціоніст Київського відділення № 5.
 
Відповідно до проведеної ревізії готівкових коштів в національній валюті виявлено недостачу готівкових коштів у національній валюті України - гривні, у розмірі                               1 435 748 грн. Акт ревізії підписано керівником та членами комісії, а також відповідальними особами сховища.
Банком встановлено, що у першій половині робочого дня 01 червня 2020 року на телефон Київського відділення № 5 зателефонував невідомий представившись співробітником підрозділу IT-підтримки банку і назвавши прізвище одного зі співробітників Банку він проінформував, що йому необхідно здійснити тестування програмного забезпечення за допомогою касира відділення.
Дзвінок було переведено на старшого касира-операціоніста ОСОБА_2 . При спілкуванні касир почала отримувати від невстановленої особи вказівки про перехід системи платежів по обслуговуванню карток «Монобанк» у «тестовий режим».
Набравши повідомлену комбінацію клавіш невстановлена особа запевнила касира, що ПЗ перебуває у тестовому режимі.
Після проведених дій касир почав набирати в ПЗ цифри (номера платіжних карток), що диктувались невстановленою особою, та вводити суми транзакцій, що повідомлялись також невстановленою особою.
При цьому, номера платіжних карток зазначались невстановленою особою як «номер тесту», а суми транзакцій як «код тесту». При виконанні вказівок невстановленої особи неодноразово відбувались технічні збої.
 
Отже, протягом робочого дня 01 червня 2020 року, внаслідок ймовірних шахрайських дій з боку невстановленої особи та неправомірних дій старшого касира-операціоніста ОСОБА_2 , було проведено 30 некоректних (помилкових) операцій на поповнення карткових рахунків клієнтів «Монобанк» на загальну суму 1 435 748 грн.
 
Відповідно до програмно-технічних комплексів AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» 01 червня 2020 року старшим касиром-операціоністом ОСОБА_2 у наслідок ймовірних шахрайських дій невстановленої особи/осіб були здійснені операції з переведення коштів на рахунки клієнтів використовуючи номери платіжних засобів (номери платіжних карток), серед яких номер платіжної картки ОСОБА_1 .                 У результаті чого, ОСОБА_1 безпідставно отримав на поточний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти на загальну суму 96 200 грн (платіжна картка                     № НОМЕР_2 ).
 
01 червня 2021 року до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві представником позивача було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення невстановленою особою, за результатами розгляду якої 02 червня 2020 року відкрито кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12020100010003259.
 
2.    Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права,                а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України, оскільки рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції та суд першої інстанції розглянув справу за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частинами першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що було обов`язковою підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку.
 
Верховним Судом встановлено, що судом першої інстанції не було належно повідомлено  ОСОБА_1  про розгляд справи, оскільки відсутні докази, як направлення, так і отримання ним повістки про розгляд справи 08 грудня                    2021 року.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог                       статей 128-130, 223 ЦПК України.
  
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод                         (далі - Конвенція)передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності                   сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ,                     від 08 квітня 2010 року).
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. russia, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
 
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини  від 15 травня                 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув позов банку без повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце її розгляду, розгляд справи не відклав, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
 
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
 
Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в якій, зокрема, він вказував про неповідомлення його про розгляд справи районним судом (том 1, а. с. 131), на вказане порушення норм процесуального права суду першої інстанції уваги не звернув, залишивши його рішення без змін. Згідно із зазначеною нормою процесуального права повноваженням апеляційного суду в такому разі є виключно скасування судового рішення та ухвалення нового. При цьому доводи  ОСОБА_1  залишилися апеляційним судом без належного мотивування.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Оскільки  ОСОБА_1  обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, тим, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, а суд апеляційної інстанції на вказану обставину уваги не звернув, то касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленій у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21).
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Запорізького апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. Ю. Гулейков   Б. І. Гулько   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець