ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року	Львів	Справа № 380/25147/23 пров. № А/857/3806/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                   Ніколіна В.В.,
суддів –                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року (суддя – Лунь З.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у жовтні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1  компенсації за втрату частини доходів відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі №380/956/20, а саме 20.07.2023, та розмір якої (компенсації) розраховано у сумі 26562,72грн. згідно «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІII «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з порушенням строків впила ти пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі № 380/956/20, а саме 20.07.2023, та розмір якої (компенсації) розраховано у сумі 26562,72грн. згідно з «Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно із Законом України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159) він має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 01.01.2018 до 30.11.2020 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі № 380/956/20, яка з вини відповідача фактично виконана останнім лише 20.07.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1  компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі № 380/956/20, а саме 20.07.2023 відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІII «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2018 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі № 380/956/20, а саме 20.07.2023 відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІII «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, фактично в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на виконання рішення Львівського  окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі № 380/956/20 позивачу проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату в сумі 48016,80грн., виплату якої проведено додатковою відомістю в липня 2023року (дата фінансування 20.07.2023). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати нараховується відповідно до Закону України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.02.2001 №159. У зв`язку з тим, що покладені судом зобов`язання виконані в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на органи Пенсійного фонду України, підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 01.01.1999 призначено пенсію за вислугу років, відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначену в розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення.
З 01.01.2003 позивачу було встановлено пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснило перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (надалі по тексту - Постанова №704),   постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103   (надалі по тексту - Постанова КМУ №103), виходячи з основного розміру пенсії 70% грошового забезпечення.
Позивач неодноразово звертався до відповідача про перерахунок пенсії.
Зокрема, на звернення позивача щодо перерахунку пенсії листом від 15.01.2020 №5702/Є-20/11.03-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило ОСОБА_2 , що з 01.05.2014   Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII     (надалі - Закон №1166-VII) визначено, що максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений за нормами цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. З прийняттям       Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»       перерахунок раніше призначеної пенсії здійснено з 01.01.2018 за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку пенсії, - виходячи із 70% суми грошового забезпечення.
Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними, ОСОБА_2 звернувся до суду з означеним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/956/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок розміру основної пенсії з 01.01.2018, відповідно до ст.63 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% відповідних сум грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області здійснено перерахунок пенсії позивача, з 01.12.2020 розмір пенсійної виплати становить 9118,80грн.
Доплата пенсії за вказаним рішенням за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 в сумі 48016,80грн. виплачена позивачу 20.07.2023, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача.
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 на суму 48016,80грн.
Листом 14.08.2023 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поінформувало позивача, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок його пенсії з 01.01.2018 в розмірі 89% суми грошового забезпечення. Водночас повідомлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №380/956/20 на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не покладено зобов`язань щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів при здійсненні такого перерахунку та зазначено, що підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні.
Вважаючи такі дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги те, що суму доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі №380/956/20, позивачу своєчасно не виплачено, відтак позивач має право на одержання компенсації за втрату частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії. Разом з тим вказав, що проведення такого розрахунку є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, який виплачував позивачу грошове забезпечення, тому в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, здійснивши відповідні розрахунки.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом №2050-ІІІ та Порядком №159.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статей 3 та 4 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Згідно зі статтею 6 Закону №2050-ІІІ, компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Відповідно до пункту 2 Порядку №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Згідно зі пунктом 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
За змістом абзацу 4 пункту 7 Порядку №159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
Із наведеного випливає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у тому числі, пенсії.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.
Крім того, у постанові від 08.08.2019 у справі №638/19990/16-а Верховний Суд зазначив, що компенсація за порушення строків виплати доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер.
Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17.
В даному випадку спірним є питання нарахування компенсації на суму пенсійних виплат за період з 01.01.2018 по 30.11.2020, що обчислені на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі №380/956/20. При цьому фактична виплата здійснена лише 20.07.2023.
Стосовно визначення дати, з якої позивачу має бути обчислена відповідна компенсація, слід врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.04.2020 у справі №420/2093/16-а, відповідно до яких використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19.12.2011 (справа №6-58цс11), від 11.07.2017 (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2018 (справа №521/940/17).
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Таким чином, компенсація втрати частини доходів у спірних правовідносинах має бути обчислена за період з 01.01.2018 до дня її виплати.
Окрім того, Закон №2050-ІІІ та Порядок №159 не містять застережень щодо відсутності підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів на суми пенсійних виплат, не проведених своєчасно з огляду на відсутність достатніх бюджетних асигнувань.
Отже, колегія суддів погоджується, що відсутність коштів для своєчасної виплати позивачу пенсії, нарахованої на виконання судового рішення у справі №440/2850/19, не звільняє пенсійний орган від обов`язку з нарахування компенсації втрати доходів на суму таких пенсійних виплат.
Враховуючи те, що суму доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 по адміністративній справі №380/956/20, позивачу своєчасно не виплачено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії.
Апеляційний суд резюмує, що позивач має право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати несвоєчасно виплаченої пенсії позивача, перерахованої за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 на суму невиплаченої такої заборгованості за весь час затримки виплати - з 01.01.2018 по день фактичної виплати – 20.07.2023.
Разом з тим, проведення розрахунку компенсації є компетенцією (дискреційною функцією) відповідача як органу, який виплачував позивачу грошове забезпечення, тому в даному випадку саме на відповідача покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, здійснивши відповідні розрахунки. Крім того, стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постановах від 14.05.2019 у справі №487/6312/16-а та від 14.05.2019 у справі №804/2994/18.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі №380/25147/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська