ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" липня 2024 р.                                       Справа№ 910/58/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шевчук С.Р.
суддів:                       Владимиренко С.В. 
                     Ходаківської І.П. 
 
за участю секретаря судового засідання: Бондар Л.В.
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: Сімонова Є.О.;
від третьої особи: не з`явився.

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Жайворонок 2011»
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 (повний текст рішення складено та підписано 06.05.2024) (суддя Демидов В.О.)
у справі №910/58/24
за позовом Фермерського господарства «Жайворонок 2011»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича
про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог
Фермерське господарство «Жайворонок 2011» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2021 між Фермерським господарством «Жайворонок 2011» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» було укладено договір фінансового лізингу №10989-SME-FL (надалі - договір), відповідно до умов якого лізингодавець зобов`язується набути у власність та передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (надалі - «об`єкт лізингу»), наведене в специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.
Представник позивача зазначає, що відповідач, не попередивши позивача про свій намір розірвати договір в односторонньому порядку, не виконавши вимог договору, передбачених п.6.2, а також відповідно до п. 6.3. договору, не повідомивши про своє рішення щодо вилучення об`єкту лізингу, прибув 13.10.2023 до позивача та вилучив об`єкт лізингу, при цьому не залучив до участі позивача.
Як вказує представник позивача, Фермерському господарству «Жайворонок 2011» стало відомо, що 10.10.2023 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Леонтьєв Гліб Олегович вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №842 про повернення майна від лізингоодержувача - позивача на користь лізингодавця - відповідача, а саме: Жниварка для збирання кукурудзи CASE IH 4408; 2021 року виготовлення, серійний номер 786764004, що був переданий на умовах договору про фінансовий лізинг №10989-SME-FL від 09.09.2021 року, за несплачені лізингові платежі та лізингову винагороду в період з 25.04.23 по 25.06.23, розмір яких станом на 09.10.2023 року складав: 70915,20 грн.
Вказаний виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання.
З огляду на викладене позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Леонтьєва Гліба Олеговича про вилучення та повернення від лізингоодержувача - Фермерського господарства «Жайворонок 2011» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» жниварки для збирання кукурудзи CASE IH 4408; 2021 року виготовлення, серійний номер 786764004, вчинений 10.10.2023 та зареєстрований в реєстрі за № 842. 

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 у задоволенні позову Фермерського господарства «Жайворонок 2011» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив з того, що позивач жодним чином не спростовував факт наявності у нього заборгованості за договором лізингу по сплаті лізингових платежів за рахунками. Жодних доказів на підтвердження факту погашення цієї заборгованості матеріали справи не містять, а позивач під час розгляду справи не надав. В той же час, надані відповідачем докази у своїй сукупності, з урахуванням положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, у повній мірі підтверджують дотримання ТОВ «ОТП Лізинг» умов спірного договору, порядку повідомлення боржника про розірвання договору та про дотримання відповідачем вимог Законів України «Про фінансовий лізинг», «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із вказаним рішенням, Фермерське господарство «Жайворонок 2011» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Фермерське господарство «Жайворонок 2011» задовольнити у повному обсязі.
У поданій апеляційній скарзі, позивач вказує, що суд інстанції оцінюючи подані відповідачем докази невірно вважав доведеними обставини, що мають значення для справи, а саме, місцевий господарський суд вважав помилково доведеним, той факт, що відповідач направив апелянту повідомлення від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю, відповідно до якого відповідач начебто повідомив апелянта про наявність заборгованості у розмірі 82605,37 грн та те, що договір фінансового лізингу № 10989-SME-FL від 09.09.2021 вважається розірваним, а також, вимагав протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути об`єкт лізингу лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Озерна, 5, наведене вище на думку скаржника спростовується тим, що повідомлення відповідача від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю позивач не отримував 19.09.2023, це підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (0813000587738) та описом вкладення у цінний лист, а також квитанцією АТ «Укрпошта» (0813000587738), де відсутні підписи директора Фермерського господарства «Жайворонок 2011». Підпис в повідомлені про вручення поштового відправлення №0813000587738 відрізняється від дійсного підпису директора Фермерського господарства «Жайворонок 2011», який міститься у договорі фінансового лізингу №10989-SME-FL від 09.09.2021, на думку скаржника наведені обставини у сукупності свідчать про суперечливість наданих відповідачем доказів.
Разом з тим, скаржник вказує, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у розділом 2 , глави16 , пунктом 3 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Так, пункт 3.5. вищезгаданого Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що приватним нотаріусом Леонтьєвим Г.О. при вчиненні виконавчого напису було порушено підпункт 3.5 пункту 3, пункт 3 глави 16 розділу 2 Порядку, оскільки нотаріус повинен був перевірити оригінал договору та те, чи дійсно відповідач направляв належним чином засвідчену копію рахунку, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. А враховуючи, що відповідач не направляв на адресу позивача необхідних документів, які б підтвердили направлення повідомлення та рахунків апелянту, то і нотаріус не міг встановити їх наявність.
Поряд з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що нотаріус справі вчиняти виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Слід зауважити, що відповідно до пункту 8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою №1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал договору лізингу; б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення. При цьому, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством, тобто відповідно до вимог національного стандарту п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, документи що засвідчуються повинні містити: відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту. У даному випадку рахунки про оплату, які надав приватний нотаріус до суду, містяться на аркушах справи 52-53, не містять необхідного запису «Згідно з оригіналом», а дати засвідчення копії документа відсутня. Таким чином, рахунки про оплату, які відповідач надав приватному нотаріусу, не відповідають законодавству, не можуть бути підставою для вчинення виконавчого напису.
Окрім того, скаржник вказує, що в період з 25.04.23 по 25.06.23 року здійснив три платежі на загальну суму 450000,00 грн, після чого теж продовжував платити, як то доводить платіжна інструкція від 01.09.2023, на підставі зазначених умов договору позивач здійснював лізингові платежі, крім інших, за спірний період, що підтверджується платіжною інструкцією №8 від 02.05.2023 на суму 149450,00 грн, платіжною інструкцією №634 від 24.05.2023 на суму 150550,00 грн, платіжним дорученням №647 від 21.06.2023 на суму 150000,00 грн, платіжною інструкцією №2 від 01.09.2023 року на суму 500000,00 грн. Відповідно до наведеного позивач повністю спростував наявність у нього заборгованості по договору про фінансовий лізинг №10989-SME-FL від 09.09.2021, а відповідно і факт безпідставності вчиненого виконавчого напису, однак, суд першої інстанції, жодним чином не надав оцінку вказаним доводам позивача у рішенні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті
14.05.2024 року матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р. - головуючий суддя, Демидова А.М., Ходаківська І.П.
14.05.2024 матеріали апеляційної скарги надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 передані колегії суддів у складі: Шевчук С.Р.- головуючий, судді: Ходаківська І.П., Демидова А.М.
15.05.2024 суддя Демидова А.М. заявила самовідвід від розгляду справи №910/58/24. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів у її неупередженості, що можуть виникнути у зв`язку з тим, що родич близької особи брав участь (був учасником судового процесу) у даній справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 заяву судді Демидової А.М. про самовідвід від розгляду справи №910/58/24 задоволено; матеріали справи №910/58/24 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/1873/24 від 15.05.2024 та на підставі вищевказаної ухвали призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/58/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Шевчук С.Р - головуючий суддя, судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2024 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/58/24; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2024 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2024) апеляційну скаргу Фермерського господарства "Жайворонок 2011" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 залишено без руху; надано Фермерському господарству "Жайворонок 2011" строк протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду: доказів сплати судового збору установленому порядку та розміру 192,80 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Жайворонок 2011" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 10.07.2024; розгляд апеляційної скарги призначити на 31.07.2024 об 12:40 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А, зал судових засідань № 6.

Позиції учасників справи
10.07.2024 року до відділу діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач проти доводів наведених у апеляційній скарзі заперечив та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства «Жайворонок 2011» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24, а рішення у цій справі залишити без змін.
У поданому відзиві, відповідач вказав, що до заяви про вчинення виконавчого напису додані всі визначені Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 документи, а саме: оригінал договору лізингу, рахунки за період заборгованості з відповідною відміткою про несплату, при цьому, додані до заяви про вчинення виконавчого напису рахунки надавались з мокрою печаткою, тобто не потребували додаткового завірення, як і повідомленням про вручення вищезазначених документів, а відтак посилання скаржника про недотримання відповідачем вимог до переліку та оформлення документів для подання нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису не відповідають дійсності. Окрім того, відповідач повторно наголошує на тому, що до суду першої інстанції надав вичерпний перелік доказів, які повністю задовольняють діючі в Господарському процесуальному кодексі України стандарти доказування щодо належності, допустимості, достовірності та вірогідності та підтверджують дотримання правил та порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом, з урахуванням вимог чинного законодавства до цього виду безспірного повернення предмету лізингу, що досліджено судом першої інстанції та надано оцінку з урахуванням вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідач також наголошує на тому, що направлення повідомлення здійснюється лізингодавцем на адресу, вказану лізингоодержувачем в договорі або в повідомленні про зміну місцезнаходження. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні, повернути предмет лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити предмет лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) предмету лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будьяких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Як на тому наголошує відповідач, сторони спірного договору під час його укладення, взяли на себе зобов`язання виконувати умови такого договору, а також погодились з усіма його положеннями. Відповідач під час розгляду справи №910/58/24 у суді першої інстанції належним чином підтвердив факт направлення позивачу повідомлення про розірвання договору, а в силу практики Верховного Суду з подібних питань, у разі дотримання лізингодавцем порядку належного надсилання відмови від договору лізингу діє презумпція належного повідомлення лізингоодержувача про таку відмову, яка може бути спростована останнім в загальному порядку, оскільки сторони договору фінансового лізингу домовились про та чітко визначили способи направлення повідомлення в рамках вказаного договору, а також про те, що саме свідчить про отримання такого повідомлення, то саме по собі твердження позивача про ймовірне не отримання кореспонденції не дає підстав ставити під сумнів одержання ним відповідного листа з повідомленням.

Явка представників учасників справи
У судове засідання 31.07.2024 з`явились представник відповідача. Представник позивача у судове засідання 31.07.2024 не з`явився. Усі учасники справи були належним чином повідомлені судом про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріал справи довідки про доставку електронного документа ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2024 до електронних кабінетів. 
Клопотань чи заяв від позивача про відкладення розгляду апеляційної скарги станом на час судового засідання до Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Зважаючи на викладене та враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а нез`явлення в судове засідання представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи аргументи апеляційної скарги і доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника позивача.
У судовому засіданні 31.07.2024 року представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
09.09.2021 між Фермерським господарством «Жайворонок 2011» (далі - позивач, лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (далі - відповідач, Лізингодавець) було укладено договір фінансового лізингу № 10989-SME-FL (далі - договір лізингу), відповідно до п. 1.1 якого згідно з цим договором лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства (далі - об`єкт лізингу), наведене в специфікації (додаток №1 до договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти обєкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.
За змістом п. 1.2 договору строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (додаток №2 до договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу (надалі - «акт приймання-передачі») за формою, встановленою лізингодавцем, та закінчується не раніше 1 (одного) року від дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу.
У Специфікації, яка є додатком №1 до договору, сторонами погоджено об`єкт лізингу - Жниварка для збирання кукурудзи CASE IH 4408 у кількості - 1. Без зазначення загальної вартості об`єкта лізингу.
Відповідач передав позивачу об`єкт лізингу відповідно до договору фінансового лізингу № 10989-SME-FL від 09.09.2021, а саме: Жниварка для збирання кукурудзи CASE IH 4408 у кількості - 1, нова, 2021 року виготовлення, серійний номер 786764004, загальною вартістю 1219004,16 грн, що підтверджується актом приймання-передачі від 19.10.2021 до договору.
Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною. Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен, яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу; винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкту лізину (надалі «винагорода»).
Складові лізингових платежів, крім першого періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком №2 до Договору (п. 5.3. договору).
Додатковою угодою №1 від 19.10.2021 до договору фінансового лізингу № 10989-SME-FL від 09.09.2021 сторони домовились внести зміни в додаток №2 до договору та викласти його в редакції згідно з додатком №1 до цієї додаткової угоди.
У пункті 6.1 договору сторони погодили, що події, перелічені в цьому пункті, вважатимуться випадками невиконання зобов`язань з боку лізингоодержувача, зокрема згідно з пунктом 6.1.1 договору такою подією вважатиметься, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором з дня настання строку платежу згідно з договором.
У пункті 6.2 сторони погодили, що у випадку виникнення будь-якої події невиконання зобов`язань, передбаченої в підпунктах 6.1.1 - 6.1.11 договору, лізингодавець має право на свій власний розсуд:
а) достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення об`єкту лізингу, а у випадку, передбаченому підпунктом 6.1.1 цього договору, в односторонньому порядку дострокове розірвання (відмова) від договору можливе при умові, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення такої сплати становить більше 60 календарних днів. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло 6 робочих днів з дня, наступного за днем надсилання лізингодавцем відповідного повідомлення на поштову адресу, вказану лізингоодержувачем в цьому договорі або в повідомленні про зміну адреси, та/або адресу електронної пошти, зазначену в статті 15 договору. Сторони домовились, що поштовою адресою визначається адреса місцезнаходження сторони, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
б) застосувати штрафні санкції, передбачені договором;
в) вилучити об`єкт лізингу, у порядку, передбаченому договором та\або законодавством України, в тому числі у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в інший спосіб зва вибором лізингодавця, який не суперечить чинному законодавству;
г) застосувати інші заходи, не заборонені законодавством України;
д) застосувати заходи, передбачені підпунктами а), б), в) і г) п. 6.2 договору як окремо, так і в сукупності. При цьому, всі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. У випадку, якщо зазначені платежі не покривають заподіяних лізингодавцеві збитків, він має право вимагати відшкодування таких збитків.
Згідно з пунктом 6.3 договору у випадку настання будь-якої події з «події невиконання зобов`язань», зазначених в підпунктах 6.1.1 - 6.1.11 цього договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення провідмову від договору (його розірвання), та/або вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Підтвердженням отримання лізингоодержувачем такого повідомлення про відмову від договору (його розірвання) є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання, або повідомлення про вручення листа службою кур`єрської доставки, або розписка лізингоодержувача (чи уповноваженої лізингоодержувачем особи) на примірнику повідомлення лізингодавця про вручення йому такого повідомлення. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від договору (його розірвання) та/ або вилучення об`єкту лізингу. 
Направлення повідомлення здійснюється лізингодавцем на адресу, вказану лізингоодержувачем в договорі або в повідомленні про зміну місцезнаходження. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку, встановленому в повідомленні, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкту лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат.
У випадку вилучення (повернення) об`єкта лізингу в примусовому порядку шляхом звернення з виконавчим документом до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця, об`єкт лізингу під час його вилучення (повернення) перевозиться/ переміщується на територію, якою володіє та/ або користується лізингодавець в місті Києві або в Київській області. Тобто сторони визначають місцем вчинення виконавчих дій місто Київ або Київську область та погоджуються на можливість відкриття виконавчого провадження з вилучення (повернення об`єкта лізингу) в місті Києві або Київській області.
Вилучення об`єкта лізингу, припинення або розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів, передбачених договором, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди. Сторони погодили, що у випадку односторонньої відмови лізингодавця від цього договору (розірвання договору), лізингоодержувач на відповідну вимогу лізингодавця зобовязаний буде протягом строку, встановленому в повідомленні про відмову лізингодавця від договору (розірвання договору) сплатити лізингодавцю всі нараховані та несплачені лізингові платежі, передбачені договором, а також передбачені договором та/або чинним законодавством України штрафні санкції. З моменту прийняття рішення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу і направлення відповідного повідомлення лізингоодержувачу, право лізингоодержувача набути право власності на об`єкт лізингу на умовах цього договору припиняється (п. 6.4 договору).
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач вказує, що він на підставі зазначених умов договору здійснював лізингові платежі, крім інших, за спірний період на підтвердження чого надає платіжну інструкцію №8 від 02.05.2023 на суму 149450,00 грн, платіжну інструкцію №634 від 24.05.2023 на суму 150550,00 грн, платіжну інструкцію №647 від 21.06.2023 на суму 150000,00 грн, платіжну інструкцію №2 від 01.09.2023 року на суму 500000,00 грн.
У призначеннях платежу у вказаних вище платіжних дорученнях зазначено: погашення заборгованості по договорах фінансового лізингу №№ 11144-SME-FL від 20.09.2021, 10785-SME-FL від 25.08.2021, 10898-SME-FL від 09.09.2021, 10989-SME-FL від 09.09.2021 без ПДВ.
Тобто вказані суми сплачувались позивачем відразу за чотирма договорами фінансового лізингу як погашення заборгованості, без конкретизації.
Як зазначає позивач відповідач, не попередивши про свій намір розірвати договір в односторонньому порядку, не виконавши вимог договору, передбачених п. 6.2 договору, також відповідно до п. 6.3. договору не повідомивши про своє рішення щодо вилучення об`єкту лізингу, прибув 13.10.2023 до позивача та вилучив об`єкт лізингу.
Як стало відомо позивачу 10.10.2023 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Леонтьєв Г.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 842 про повернення майна від лізингоодержувача на користь лізингодавця, а саме: Жниварка для збирання кукурудзи CASE IH 4408 у кількості - 1, нова, 2021 року виготовлення, серійний номер 786764004, що був переданий на умовах договору про фінансовий лізинг № 10989-SME-FL від 09.09.2021, за несплачені лізингові платежі та лізингову винагороду в період з 25.04.2023 по 25.06.2023, розмір яких станом на 09.10.2023 складав 70915,20 грн.
Вказаний виконавчий напис був пред`явлений до виконання, у зв`язку з чим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А. 12.10.2023 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №73032482.
16.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з якої вбачається, що згідно акта державного виконавця від 13.10.2023 рішення виконано в повному обсязі.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що позивач свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів не виконував належним чином, у зв`язку із чим станом на 13.09.2023 утворилась заборгованість в сумі 82605,37 грн, з них 70915,20 грн прострочення становить більше 60 календарних днів.
Як встановлено місцевим господарським судом, 14.09.2023 року відповідач надіслав позивачу повідомлення від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю, відповідно до якого відповідач повідомив позивача про наявність заборгованості у розмірі 82605,37 грн та те, що договір фінансового лізингу № 10989-SME-FL від 09.09.2021 вважається розірваним. Також вимагав протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути об`єкт лізингу лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Озерна, 5.
Повідомлення відповідача від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю отримано позивачем 19.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (0813000587738) та описом вкладення у цінний лист, а також квитанцією АТ «Укрпошта» (0813000587738).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач жодним чином не спростовував факт наявності у нього заборгованості за договором лізингу по сплаті лізингових платежів за рахунками. Жодних доказів на підтвердження факту погашення цієї заборгованості матеріали справи не містять, а позивач під час розгляду даної справи не надав. 
В той же час, надані відповідачем докази у своїй сукупності, з урахуванням положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, у повній мірі підтверджують дотримання ТОВ «ОТП Лізинг» умов спірного договору, порядку повідомлення боржника про розірвання договору та дотримання відповідачем вимог Законів України «Про фінансовий лізинг», «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусу та його форма врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).
Правовідносини, що виникли між сторонами в справі є правовідносинами фінансового лізингу, що врегульовані положенням параграфу 6 Лізинг глави 58 Цивільного кодексу України та положеннями спеціального Закону України «Про фінансовий лізинг».
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
За приписами частин другої та третьої статі 806 Цивільного кодексу України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець - юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу; лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування.
За статтею 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення об`єкта фінансового лізингу, що здійснені за письмовою згодою лізингодавця та не можуть бути відокремлені від об`єкта фінансового лізингу без заподіяння йому шкоди, на утримання такого об`єкта або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу.
Пунктами 3, 7 частини другої статті 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» до складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.
Отже, належне виконання лізингоодержувачем обов`язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.
Як передбачають положення статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Як уже зазначалося вище, у пункті 6.1. договору сторони погодили, що події, перелічені в цьому пункті, вважатимуться випадками невиконання зобов`язань з боку лізингоодержувача, зокрема згідно з пунктом 6.1.1 договору такою подією вважатиметься, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором з дня настання строку платежу згідно з договором.
Пунктом 6.2 сторони погодили, що у випадку виникнення будь-якої події невиконання зобов`язань, передбаченої в підпунктах 6.1.1 - 6.1.11 договору, лізингодавець має право на свій власний розсуд:
а) достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення об`єкту лізингу, а у випадку, передбаченому підпунктом 6.1.1 цього договору, в односторонньому порядку дострокове розірвання (відмова) від договору можливе при умові, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення такої сплати становить більше 60 календарних днів. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло 6 робочих днів з дня, наступного за днем надсилання лізингодавцем відповідного повідомлення на поштову адресу, вказану лізингоодержувачем в цьому договорі або в повідомленні про зміну адреси, та/або адресу електронної пошти, зазначену в статті 15 договору. Сторони домовились, що поштовою адресою визначається адреса місцезнаходження сторони, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
б) застосувати штрафні санкції, передбачені договором;
в) вилучити об`єкт лізингу, у порядку, передбаченому договором та\або законодавством України, в тому числі у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в інший спосіб зва вибором лізингодавця, який не суперечить чинному законодавству;
г) застосувати інші заходи, не заборонені законодавством України;
д) застосувати заходи, передбачені підпунктами а), б), в) і г) п. 6.2 договору як окремо, так і в сукупності. При цьому, всі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. У випадку, якщо зазначені платежі не покривають заподіяних лізингодавцеві збитків, він має право вимагати відшкодування таких збитків.
Згідно з пунктом 6.3 договору у випадку настання будь-якої події з «події невиконання зобов`язань», зазначених в підпунктах 6.1.1 - 6.1.11 цього договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення провідмову від договору (його розірвання), та/або вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Підтвердженням отримання лізингоодержувачем такого повідомлення про відмову від договору (його розірвання) є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання, або повідомлення про вручення листа службою кур`єрської доставки, або розписка лізингоодержувача (чи уповноваженої лізингоодержувачем особи) на примірнику повідомлення лізингодавця про вручення йому такого повідомлення. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від договору (його розірвання) та/ або вилучення об`єкту лізингу.
Направлення повідомлення здійснюється лізингодавцем на адресу, вказану лізингоодержувачем в договорі або в повідомленні про зміну місцезнаходження. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку, встановленому в повідомленні, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкту лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат.
У випадку вилучення (повернення) об`єкта лізингу в примусовому порядку шляхом звернення з виконавчим документом до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця, об`єкт лізингу під час його вилучення (повернення) перевозиться/ переміщується на територію, якою володіє та/ або користується лізингодавець в місті Києві або в Київській області. Тобто сторони визначають місцем вчинення виконавчих дій місто Київ або Київську область та погоджуються на можливість відкриття виконавчого провадження з вилучення (повернення об`єкта лізингу) в місті Києві або Київській області.
Вилучення об`єкта лізингу, припинення або розірвання договору не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів, передбачених договором, в тому числі несплаченої суми штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди. Сторони погодили, що у випадку односторонньої відмови лізингодавця від цього договору (розірвання договору), лізингоодержувач на відповідну вимогу лізингодавця зобов`язаний буде протягом строку, встановленому в повідомленні про відмову лізингодавця від договору (розірвання договору) сплатити лізингодавцю всі нараховані та несплачені лізингові платежі, передбачені договором, а також передбачені договором та/або чинним законодавством України штрафні санкції. З моменту прийняття рішення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу і направлення відповідного повідомлення лізингоодержувачу, право лізингоодержувача набути право власності на об`єкт лізингу на умовах цього договору припиняється (п. 6.4 договору).
Згідно з частиною 4 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса:
1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів;
2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.
Повернення предмета договору фінансового лізингу за виконавчим написом нотаріуса здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Вчинення виконавчого напису про повернення предмета договору фінансового лізингу на договорах фінансового лізингу здійснюється нотаріусом, за умови надання документів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.
За положеннями частини 5 статті 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.
Як встановив місцевий господарський суд та перевірив суд апеляції, 14.09.2023 року ТОВ «ОТП Лізинг» надіслав Фермерському господарству «Жайворонок 2011» повідомлення від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю, відповідно до якого відповідач повідомив позивача про наявність заборгованості у розмірі 82605,37 грн та те, що договір фінансового лізингу № 10989-SME-FL від 09.09.2021 вважається розірваним. 
Також, у згаданому повідомленні відповідач вимагав протягом 10 робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору повернути об`єкт лізингу лізингодавцю за адресою: 08130, Київська область, Бучанський р-н, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Озерна, 5.
Суд першої інстанції з огляду на подані сторонами докази встановив, що повідомлення відповідача від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю отримано позивачем 19.09.2023, вказане підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (0813000587738) та описом вкладення у цінний лист, а також квитанцією АТ «Укрпошта» (0813000587738).
У свою чергу, відповідач вказані обставини у суді першої інстанції не спростував.
Доводи скаржника про те, що наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.09.2023, як доказ одержання позивачем повідомлення відповідача від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю, не підтверджує факту одержання такого повідомлення, оскільки наявний у рекомендованому повідомленні підпис відмінний від дійсного підпису директора ФГ «Жайворонок 2011», колегією суддів відхиляються, з огляду на наступе.
Так, скаржник вважає, що підпис проставлений на рекомендованому повідомленні про вручення не є підписом директора ФГ «Жайворонок 2011», однак, стверджуючи про вказаний скаржник не заявляє перед судами будь-яких клопотань, як то про витребування оригіналу такого доказу та призначення відповідної судової експертизи.
Саме по собі заявлення стороною обставин невідповідності підпису на рекомендованому повідомленні, без надання відповідних доказів, чи наведення переконливих обставин, не може вважатися встановленою обставиною та братися судом до уваги. Позивач не довів належними доказали неможливість одержання такого листа його уповноваженими представниками, як і не довів той факт, що підпис було проставлено сторонньою особою.
Окрім того, скаржником а ні до суду першої інстанції, ані до суду апеляції не були надані докази на підтвердження наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку під час вручення працівником АТ "Укрпошта" поштового відправлення уповноваженим представникам Фермерського господарства «Жайворонок 2011».
Тоді як, доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження з огляду на наявні у справі докази, а тому є необґрунтованими.
Колегія судів апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що відповідач належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами довів факт отримання 19.09.2023 позивачем поштового відправлення №0813000587738 із повідомлення від 13.09.2023 вих. №559/09/123-ю.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).
Положеннями п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено принципи свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності.
Зміст принципу справедливості, добросовісності і розумності полягає в тому, що норми законів, умови договорів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають відповідати загальновизнаним вимогами цивільного обороту, вимогам справедливості, добросовісності та розумності, що практично виражається у встановленні нормами цивільного законодавства рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб.
Суд звертає увагу, що кожна сторона у відповідних правовідносинах має поводити себе добросовісно, обачливо й розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію, що випливає зі ст.3 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово посилався на принцип римського права venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), який базується ще на римській максимі "ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці" (постанови Верховного Суду у справах №910/19179/17, №914/2622/16, №914/3593/15, №237/142/16-ц, №911/205/18).
Відповідно до п. 7 ч. 2 статті 21 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов`язаний: у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про фінансовий лізинг» у разі повернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу, у тому числі з підстав розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках, визначених договором фінансового лізингу та цим Законом, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт фінансового лізингу лізингодавцю у стані, в якому такий об`єкт було отримано від нього, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу.
Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено право лізингодавця відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; достроково розірвати договір та повернути майно - предмет лізингу в безспірному порядку за виконавчим написом, а також стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість, які він може реалізувати за своїм вибором.
З огляду на викладене вище у сукупності, відповідач враховуючи вищевказані вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг» та умови договору лізингу, мав право на одностороннє розірвання договору лізингу.
Також на підставі зазначених вище положень договору лізингу відповідач звернувся до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису на вилучення та повернення відповідачу предмета лізингу.
10.10.2023 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис нотаріуса №842 (далі - виконавчий напис) для повернення предмету лізингу за договором через несплату позивачем на користь відповідача лізингових платежів та штрафів, що станом на 09.10.2023 складало 70915,20 грн.
Разом з тим, при вирішені питання щодо задоволення вимог лізингодавця у безспірному порядку, необхідно перш за все розрізняти, які саме вимоги були задоволені лізингодавцем у безспірному порядку, повернення предмету лізингу чи стягнення простроченої суми лізингових платежів.
При цьому, законодавство України не ставить в залежність безспірне право на повернення предмету лізингу з оскарженням чи невизнанням лізингодержувачем суми боргу за договором лізингу, а передбачає лише встановлення факту наявності цього боргу (незалежно від суми) протягом понад 60 днів.
Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення виконавчих написів регулюється Законом України «Про нотаріат».
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.
Згідно з пунктом 8 «Повернення об`єкта лізингу» постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Постанова № 1172) для одержання виконавчого напису за договорами лізингу, що передбачають у безспірному порядку повернення об`єкта лізингу, подаються:
а) оригінал договору лізингу;
б) засвідчена лізингодавцем копія рахунка, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені документі і були подані приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису.
При цьому, копії відповідних рахунків на оплату лізингових платежів були долучені до матеріалів справи, а також були направлені позивачу разом із повідомленням.
Скаржник вважає, що оскільки надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису копії рахунків не були засвідченими належним чином у відповідності до вимог національного стандарту п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, то вони і не могли слугувати підставою для для вчинення виконавчого напису, а відтак нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Постановив Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», що є підставою для його скасування.
Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу та те, що Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджені Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55 втратили чинність 01.09.2021 року на підставі Наказу Українського науково-дослідного і навчального центру проблем стандартизації, сертифікації та якості №144.
Оскільки, оскаржуваний виконавчий напис вчинений 10.10.2023, то вимоги ДСТУ 4163-2003 до документів поданих на його вчинення, зокрема щодо пункту «б» не розповсюджуються.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису рахунки надавались з мокрою печаткою, тобто в оригіналі, що не потребували додаткового завірення, про це свідчить відсутність на них будь-яких написів будь-то «згідно з оригіналом», дат засвідчення та ініціалів особи, що завіряє, факт подання нотаріусу оригіналів рахунків підтверджує і сам відповідач у поданому відзиві.
При цьому, подання нотаріусу для вчинення оригіналів рахунків не суперечить положенням Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».
Отже, як вірно встановив місцевий господарський суд, позивач жодним чином не спростовував факт наявності у нього заборгованості за договором лізингу по сплаті вищевказаних лізингових платежів за рахунками. Жодних доказів на підтвердження факту погашення цієї заборгованості матеріали справи не містять.
Доводи скаржника про неврахування судом першої інстанції платіжних доручень долучених до позовної заяви, колегія суддів відхиляє, оскільки з призначення платежів у таких дорученнях вбачається, що кошти були перераховані за інакшими договорами фінансового лізингу, які є відмінними з тим, що став підставою для вчинення оспорюваного у даній справі виконавчого напису, а тому доводи про відсутність боргу не знайшли свого підтвердження.
При цьому, колегія суддів наголошує, що отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платник чітко визначив призначення платежу.
З огляду на встановлене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані відповідачем докази у своїй сукупності, з урахуванням положення статті 79 Господарського процесуального кодексу України, є належними доказами дотримання приватним нотаріусом та відповідачем вимог законодавства України та умов договору лізингу щодо повернення предмета лізингу у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса, а тому з урахуванням викладеного у сукупності, підстав для задоволення позову немає.
Як і немає підстав для задоволення апеляційної скарги, рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 є таким, що постановлено у відповідності до норм процесуального та матеріального права.
Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.
Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
При цьому колегія суддів наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, і підстав для його скасування або зміни не вбачається.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги Фермерського господарства «Жайворонок 2011» відсутні.

Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Жайворонок 2011» залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі №910/58/24 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст складено та підписано 02.08.2024.

Головуючий суддя                                                            С.Р. Шевчук 

Судді                                                                                С.В. Владимиренко

                                                                                І.П. Ходаківська