ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1291/24 Справа № 175/1150/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган  Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 липня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю: 
секретарів судового засідання         ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
захисника                                Розумовського О.С.,
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності         ОСОБА_3 ,
апеляційну скаргу захисника Розумовського О.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючу, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року встановлено, що 11 листопада 2023 року, приблизно о 23 годині 23 хвилин, ОСОБА_3 біля будинку № 48 по вул. Ярослава Мудрого в м. Краматорську Донецької області, керувала автомобілем «HONDA CIVIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Розумовський О.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_3 , оскільки справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника. Оскаржена постанова не була отримана жодним із засобів електронного чи поштового зв`язку та про її наявність стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень 03.04.2024 року.
В апеляційній скарзі захисник Розумовський О.С. просить скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_3 , а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова суду 1-ї інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Звертає увагу, що судом порушено право на захист ОСОБА_3 , оскільки матеріали справи не містять будь-якого підтвердження про дату, час і місце розгляду справи.
Наполягає, що його підзахисна транспортним засобом не керувала, фіксація керування автомобілем з боку поліцейських відсутня. Така обставина обов`язково підлягає доказуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте судом така обставина доведена не була. Матеріали справи не містять доказів саме керування транспортним засобом його підзахисною та підстав зупинки транспортного засобу. Зауважує, що ОСОБА_3 повідомляла працівникам поліції, що вона з дитиною. Але працівники поліції на це не реагували та тиснули на неї, щоб вона пройшла освідування.
Зазначає, що судом залишено поза увагою, що на початку відеозапису працівники поліції спілкуються про те, що вони підловили жінку, а потім на відео зафіксовано стоячий автомобіль.
Вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Звертає увагу, що вона фактично не відмовлялась від проходження медичного огляду, оскільки розмовляла по телефону зі своїм чоловіком, який перебував у лікарні. Після розмови з ним підійшла до працівників поліції та надала згоду на проведення огляду на встановлення стану сп`яніння.
Звертає увагу, що відеозапис, наданий на оптичному диску, не засвідчений електронним цифровим підписом як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Тому наданий суду відеозапис вважає недопустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.
Наполягає, працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки наданий відеозапис не містить даних, що вона відмовлялась від проходження такого огляду у встановленому законом порядку. Вказує, що відсутні свідки вказаних подій. Звертає увагу, що матеріали справи не містять направлення до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп`яніння. Вважає, що працівниками поліції було порушено вимог ст. 266 КУпАП.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, наведених в ній. 
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу свого захисника в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду 1-ї інстанції – скасуванню з наступних підстав. 
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 26 лютого 2024 року за відсутності ОСОБА_3 та її захисника. З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга була подана засобами поштового зв`язку 04 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що матеріали справи не містять належного підтвердження про вручення оскарженого судового рішення, а також ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що 11 листопада 2023 року, приблизно о 23 годині 23 хвилин, ОСОБА_3 біля будинку № 48 по вул. Ярослава Мудрого в м. Краматорську Донецької області, керувала автомобілем «HONDA CIVIC», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що судом 1-ї інстанції не враховано вимоги практики ЄСПЛ про те, що особливості процесуального розгляду справ про адміністративні правопорушення мають прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства.
Так, заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_3 , працівником поліції не було виявлено будь-яких ознак сп`яніння, а лише зазначено, що є інформація про вживання нею алкогольних напоїв (відеозапис, починаючи з 0:01:48). Працівником поліції не було взагалі виявлено, встановлено та повідомлення про наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_3 , перелік яких встановлено у п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції, та які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_3 . 
Крім того, із дослідженого відеозапису не встановлено, яким чином працівник поліції встановив наявність у неї зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ознак алкогольного сп`яніння. Проте наявне пояснення працівників поліції, що вони «пасли її» (відеозапис, починаючи з 0:00:45).
Із дослідженого відеозапису не встановлено, що ОСОБА_3 чітко відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку. При цьому, сприйняття працівника поліції її дій як ухилення від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння суд вважає суб`єктивним оціночним поняттям, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду в апеляційній інстанції.
Отже, суд погоджується з доводами апелянта, що із переглянутого відеозапису не можливо встановити, що працівники поліції мали підстави вважати, що ОСОБА_3 перебувала у стані сп`яніння, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Проте, із оскарженої постанови суді 1-ї інстанції вбачається, що судом лише перелічено джерела доказів, але не зазначено самі докази та їх оцінку, на основі яких суд встановив наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та винність ОСОБА_3 у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Встановивши під час судового розгляду, що процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції було істотно порушено, суд не входить в дослідження та надання оцінки іншим доводам апеляційної скарги сторони захисту.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Згідно зі ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Проте, як зазначено, в ході розгляду справи в апеляційному суді в справі не встановлено безспірних доказів наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі охорони здоров`я.
Висновок судді суду 1-ї інстанції про винність ОСОБА_3 не відповідає об`єктивним матеріалам справи, а саме даним відеозапису, зробленим поліцейськими, а тому є хибним, а тому є необґрунтованим.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова – скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП
ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Розумовському О.С. строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_3 .
Апеляційну скаргу захисника Розумовському О.С., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_3 , задовольнити.
Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року про притягнення  ОСОБА_3 за вчиненя адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, та на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                Г.А. Гришин