УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/10495/23 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 8 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М., 
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/10495/23 за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачук Таміла Андріївна, до ОСОБА_2  про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 - адвоката Ткачук Таміли Андріївни, на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 6 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачук Т.А., звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він на підставі договору дарування від 22 квітня 2002 року набув у власність 54/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 набула у власність 46/100 частини вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. 
Вказує, що між ними виник спір щодо поділу вказаного житлового будинку в натурі, в зв`язку з чим він звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Постановою Житомирського апеляційного суду від 18 травня 2022 року виділено йому в натурі 54/100 частини цього житлового будинку.  ОСОБА_2  виділено у власність 46/100 частин вказаного будинку. Припинено право спільної часткової власності на це нерухоме майно.
Позивач також зазначає, що з метою виконання цього рішення суду він звернувся до державного реєстратора, від якого дізнався, що відповідачка під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції зареєструвала самочинну прибудову до частини будинку, якою вона фактично користується.
У зв`язку з тим, що загальна та житлова площа спірного житлового будинку збільшилася, здійснити поділ житлового будинку, відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду неможливо.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 46/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 6 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача – адвокат Ткачук Т.А., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове , яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема, зазначає, що при підготовці документів, необхідних для реєстрації виділеної позивачеві в натурі частини вказаного житлового будинку, стало відомо, що 28 грудня 2021 року відповідачка зареєструвала право власності на самочинно збудовану прибудову до належної їй частини спірного житлового будинку, площею 41, 6 кв.м.
Звертає увагу суду на ту обставину, що реєстрація права власності на 46/100 частин вказаного житлового будинку відбулася під час вирішення судом спору про виділення в натурі частин будинку. При цьому, реєстрація прибудови до житлового будинку, без згоди іншого співвласника, свідчить про порушення прав позивача.
       Позивач оспорює реєстрацію самочинної прибудови, яка розташована на земельній ділянці загального користування, та є перешкодою для приватизації позивачем земельної ділянки.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Нестерчук С.С., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін. Вважає, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в зв`язку з відсутністю встановленого факту порушеного права позивача рішенням про реєстрацію прав їх обтяжень. Зазначає, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів свого звернення до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на 54/100 частин житлового будинку та відмови останнього у державній реєстрації такого права. 
Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично є зміною підстав позовних вимог, що є недопустимим на стадії апеляційного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 22 квітня 2002 року ОСОБА_3 є власником 54/100 частини жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотаріальної контори 16 серпня 1976 року, ОСОБА_2 набула у власність 46/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с. 85-86). 
Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчить про те, що ОСОБА_2  є співвласником 511/878 частин земельної ділянки за вказаною адресою, кадастровий номер 1810136300:08:016:0024 (а.с. 80-81).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №340387192 від 25.07.2023, з метою державної реєстрації права власності на 46/100 частин вказаного житлового будинку ОСОБА_2 подано державному реєстратору свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.08.1976 року, довідку КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 17.12.2021 року, відомості з Державного земельного кадастру від 30.12.2021 року (а.с. 4-5).
30 грудня 2021 року державним реєстратором Старосілецької сільської ради Коростишівського району Житомирської області Пашинською Д.В. прийнято рішення від №62692025 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 46/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 135,2 кв.м, житловою площею 90,7 кв.м (а.с. 82-84).
Відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 18 травня 2022 року вказаний житловий будинок поділено в натурі.
Виділено у власність ОСОБА_1 54/100 частин житлового будинку, що складається із: тамбура І, веранди 1-1, кухні 1-2, житлової кімнати 1-3, житлової кімнати 1-4, вбиральні У1, 54/100 частин огорожі загальною вартістю 456726 грн. 
Виділено у власність ОСОБА_2 46/100 частини житлового будинку, що складається із: кухні 2-1, житлової кімнати 2-2,житлової кімнати 2-3, житлової кімнати 2-4, вбиральні У, 46/100 частин огорожі загальною вартістю 381 574 грн. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень слід розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).
За приписами частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.
Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, може бути проведена на підставі, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката (п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилався на ту обставину, що він позбавлений можливості зареєструвати право власності на виділену йому в натурі частину вказаного житлового будинку, оскільки відповідачка під час розгляду судом спору про поділ житлового будинку в натурі зареєструвала право власності на самочинно збудовану прибудову до цього житла.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що він звертався до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на 54/100 частини вказаного житлового будинку та йому було відмовлено у здійсненні такої реєстрації.
Матеріали справи не містять доказів того, що реєстрацією права власності ОСОБА_4 на 46/100 частин зазначеного житлового будинку були порушені права позивача.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачук Таміли Андріївни, залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 6 лютого 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: