Ухвала
 
12 серпня 2024 року
м. Київ
 
справа № 202/5535/21
провадження № 61-5974 ск 24
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У квітні 2024 року, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, в  якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.
 
2.       Верховний Суд ухвалою від 18 червня 2024 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме  - скаржнику необхідно було сплатити судовий збір та надіслати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у справі № 202/5535/21.
 
3.       На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подав до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків касаційної скарги.
 
4.       Крім того ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги в цій справі, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу. На підтвердження вказаного надає відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.
 
5.       Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
6.       Згідно з частинами першою, третьою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
7.       Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
 
8.       Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
9.       Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
 
10.   За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
 
11.   ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
 
12.   Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
 
13.   Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
 
14.   Наведені ОСОБА_1 обставини не можуть бути підставою для звільнення його від сплати судового збору, оскільки заявник не надав докази, які підтверджують його майновий стан в повному обсязі. 
 
15.   Надана скаржником копія довідки МСЕК серії 12 ААА № 045240, підтверджує лише часткову втрату ним професійної працездатності, а не наявність групи інвалідності.
 
16.   Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
 
17.   Підставою для відстрочення сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, інші докази, що підтверджують майновий стан особи тощо.
 
18.   Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і строки, покладається на особу, яка подає скаргу.
 
19.   Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами скаржника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором в повному обсязі) в цій справі дотримано.
 
20.   Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
 
21.   Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
22.   Також частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
23.   Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року установлено на рівні 2 270,00 грн.
 
24.   Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом у вересні 2021 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
25.   Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особоюстановила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
 
26.   Враховуючи, що позовні вимоги містять вимогу немайнового характеру (щодо зобов`язання відповідача надати певні документи) та вимогу майнового характеру (про відшкодування моральної шкоди у розмірі 240 000,00 грн), заявник за подання касаційної скарги має сплатити 6 616,00 грн (908,00 грн * 200%) + (2 400,00 грн * 200%).
 
27.   Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу: 101;22030102,__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір (https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/).
 
28.   Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
 
29.   На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.
 
30.   Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
31.   Ураховуючи викладене, керуючись завданням цивільного судочинства, з метою недопущення обмеження скаржника у доступі до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині сплати судового збору. 
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
1.            Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
2.       Продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпрометиз», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яке є  правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
3.       У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                              /підпис/                       В. В. Пророк